TRAKTHUGGNING ELLER BLÄDNING. 211 
kring 10 st. timmer- och timmerämnesträd af tall. Delvis fanns här godt om 2- 
åriga granplantor, men inga tallplantor kunde upptäckas. 
7) Strax norr om sistnämnda lucka och skild från denna genom ett 30 m. 
bredt granskogsbälte låg ett 10 år gammalt, 2 hektar stort trakthygge. Återväxten 
å detta hygge var mycket otillfredsställande, ehuru ett ordinärt antal fröträd kvar- 
lämnats vid afverkningen. Förnämsta orsaken till det dåliga föryngringsresultatet 
torde emellertid vara den starka betning, som ägde rum å hygget. 
I södra kanten af samma hygge hade för 3 å 4 år sedan afverkats en 10 å 15 
m. bred remsa, och å denna fanns nu rikligt med 2-åriga granplantor. En god del 
af plantorna voro dock skadade å stammen närmast marken förmodligen af snyt- 
baggar, och många plantor hade redan dött ut. I kanterna af hygget iakttogs 
ganska mycket torrskog samt en och annan vindfälld gran. 
8) Till sist en beskrifning af ännu en blädningslucka, belägen något söder om 
nyssnämnda trakthygge. 
Luckans storlek var 15 X 70 m. = o,:o har; kringstående skogen utgjordes 
af 60—70-årig barrblandskog (0,2 tl, 0,8 gr.), 18 m. lång. Markbetäckningen var 
ej hindrande för föryngringen. Ingen stormfällning eller torka förmärktes i 
luckans kanter. 
Å större delen af luckan fanns mycket god återväxt af 2—5-årig gran, hvar- 
emot endast 5 tallplantor uppräknades. En mindre del af granplantorna voro 
döende, förmodligen på grund af snytbaggeangrepp. 
Hvad nu beträffar den säkerligen för flertalet skogsägare viktigaste 
frågan, hvilketdera af de båda skogsbrukssätten, blädning eller trakt- 
huggning, som lämnar största kvantitativa afkastningen, kan därom med 
stöd af erfarenheten från de ofvan omhandlade skogarna gifvetvis ingen- 
ting med bestämdhet sägas, enär detta omtvistade spörsmål ej utan 
jämförande försök under många årtionden kan på ett någorlunda tillfreds- 
ställande sätt utredas. 
Visserligen ansåg sig WALLMO i sin bok »Rationell skogsafverkning» 
kunna förklara, att blädningen i vårt land skulle komma att lämna minst 
dubbelt så stor afverkning som trakthuggningen, och det borde ju då, 
tycker man, vara en ganska enkel sak att åtminstone visa, att bläd- 
ningen afkastar mer än trakthuggningen. Men att W. kunde göra det 
anförda påståendet, hade nog sin grund i den märkvärdiga och 
oriktiga föreställningen, att en trakthuggare skulle vara förhindrad 
att utöfva annan gallring af sina bestånd än utgallring af döda, döende 
och undertryckta träd. Blädarna skulle sålunda för sitt skogsbrukssätt 
ha ett slags monopol på de mer eller mindre starka gallringarna i medel- 
ålders bestånd, hvilka gallringar sedermera af blädarna —  beteck- 
nande nog — gifvits namnet »blädningsgallringar». Men ingalunda lärer 
väl en trakthuggare förvandlas till blädare endast därför, att han om- 
