TRAKTHUGGNING ELLER BLADNING. 215 
reproducera sig på grund af rikare och tätare fröår m. m., särskildt starkt 
framträder i de små luckorna, där friställningen och det ökade ljustill- 
trädet äro för granen tillräckliga, men för tallen alltför obetydliga för att 
frambringa en rikare kottsättning. Och redan af tallens större ljusbehof 
är det klart, att man vid uppdragning af barrblandskogar genom bläd- 
ning ej får stanna vid den storlek hos luckan, som är för granåterväxten 
tillräcklig utan att man bör utgå från en luckstorlek, som något så när 
tillfredsställer tallens fordringar på ljus. 
I detta sammanhang må det ock påpekas, att äfven om nöjaktig 
själfsådd i flertalet fall kan påräknas genom gruppvis blädning, så får 
dock skogskultur ej vara främmande för detta skogsbrukssätt. Svårighet 
att få blandbestånd genom själfsådd, svaga eller helt uteblifna fröår, 
stark gräsväxt m. m. göra det ej sällan nödvändigt att tillgripa kultur 
äfven i blädningsluckor. Det framhålles emellertid ofta, att behöfliga 
kulturer vid blädning ställa sig mycket dyrare än vid trakthuggning 
genom arbetets uppdelande å ett flertal smärre afverkningsytor. Detta 
är sant, men endast under den mycket viktiga förutsättningen, att resul- 
tatet af skogsodlingen ej blir sämre å trakthygget än i blädningsluckorna. 
På grund af blädningens kända förmåga att i de små föryngringsluckorna 
hålla marken frisk, lucker och jämförelsevis ogräsfri — hvilken förmåga 
på ett mycket öfvertygande sätt bekräftades af föryngringsresultaten å 
de besökta skogarna — är det dock all anledning antaga, att man vid 
skogsodling i blädningsluckor de!s kan med framgång använda billigare 
kulturmetoder och defs har att det oaktadt räkna med betydligtsäkrare resul- 
tat än å trakthyggen, hvarigenom de vid skogskulturer å trakthyggen 
ofta oundvikliga och dyrbara hjälpkulturerna undvikas. Af ofvan anförda 
skäl anser jag därför, att behöfliga skogsodlingar vid gruppvis blädning 
i längden icke komma att ställa sig dyrare per ytenhet räknadt än vid 
trakthuggning. 
Öfverraskande var den härdighet mot stormar och torka, som de 
blädade gamla granbestånden å Högsjö och Alkvettern visade. Man 
får dock ej draga alltför vidtgående slutsatser af resultaten därstädes, 
då erfarenheten från andra skogar ofta nog gå i helt annan riktning. — 
Hvad den direkta vindfällningen beträffar är att märka, att den friska 
stenbundna marken å de nämnda skogarna lämnar granen ett relativt 
säkert fotfäste, hvilket till stor del förklarar granens motståndskraft mot 
stormfällning i de öppnade blädningsluckorna.! Å mera sandblandad, 
' Enligt benäget meddelande från ägaren af Högsjö säteri, löjtnant F. VON MECKLEN- 
BURG har skogen såväl i de genomgallrade bestånden som i de upptagna föryngringsluckornas 
kanter redt sig utmärkt under den orkanlika storm, som natten mot den 3 januari inneva- 
rande år drog öfver bl. a, Sörmlandsbygden. Endast enstaka och då rotskadade träd hafva 
stormfällts. 
