216 ADOLF WELANDER. 
o 
stenfri jordmån liksom å sidländta marker torde man dock ej ostraffadt 
kunna upptaga blädningsluckor i äldre mot stormar ej härdad gran- 
skog. 
Ej mindre anmärkningsvärd, särskildt för dem som i rotryckning se 
orsaken till torkan, är iakttagelsen att torka så sällan förekom i bläd- 
ningsluckorna. Ty rotryckta lära väl svårligen de i kanterna stående 
granarna kunnat undgå att blifva. På ett nöjaktigt sätt förklaras för- 
hållandet emellertid, om man antager barkborrarna som den primära 
orsaken till grantorkan, isynnerhet sedan man erfar, att rensningshugg- 
ringarna i dessa skogar verkställas just med hänsyn till denna barkbor- 
rarnas skadlighet. 
Den allt mer omfattade om ock ännu ej af den biologiska forsk- 
ningen fullt bevisade åsikten, att moderträdens såväl dåliga som goda 
egenskaper i skogligt hänseende gå i arf på den nya generationen, 
ställer emellertid den med rätta prisade förmånen af själfsådd vid bläd- 
ning i något tvifvelaktig dager. 
Vid blädningen ombesörjes nämligen föryngringen af samtliga träd, 
som stå i luckans kanter, och dessa träd utgöra ingalunda något genom 
de föregående gallringarna åstadkommet utval af ur skoglig synpunkt 
utmärkta träd, snarare tvärtom. Vid den Borggrevska blädningsgall- 
ringen t. ex. aflägsnas rent af systematiskt de träd, som böra ha de 
största förutsättningarna att representera de i skogligt hänseende bättre 
raserna. Vid trakthuggningen åter — särskildt vid stora hyggen — sker 
ett betydligt gynnsammare urval af moderträd, enär vid fröträdsställ- 
ningen endast de bästa träden tagas som fröträd. 
Huruvida blädningen med hänsyn till det mindre tillfredsställande 
sätt, hvarpå den tillgodoser skogsträdens rasförädling, bör undvikas eller 
i viss mån modifieras i fråga om tillämpningen, torde dock ej kunna 
nöjaktigt afgöras, förrän skogsträdens rasfråga blifvit af vår skogsför- 
söksanstalt närmare utredd. Samma institution borde äfven med första 
upptaga blädningen i sin helhet på sitt arbetsprogram, enär blädnings- 
frågan, hvilkens fullständiga utredning vore af största betydelse för vår 
skogsskötsel, ej kan vinna en slutlig lösning utan mycket långvariga 
försök, hvartill, såsom exemplet från Skogaholm nogsamt vittnar, knap- 
past enskild man och enskildes skogar lämpa sig. 
