SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, IQIO, H. 4. 
SMÄRRE IAKTTAGELSER OCH NATURMINNEN. 
Åholmen. — Ett bidrag till kännedom om bokens förekomst 
i Sverige. 
Sedan länge ha både vetenskapsmän och skogsmän intresserat sig för bokens 
förekomst här i Sverige. Detta gäller särskildt dess spontana uppträdande. Dock 
har man på senare tid äfven börjat ägna mycken uppmärksamhet åt den plante- 
rade boken, detta för att utröna, om ej detta värdefulla trädslag med fördel kan 
odlas utanför dess nuvarande spontana utbredningsområde. Redan förut ha 
denna tidskrifts läsare genom byråchefen FREDRIK GIÖBELS intressanta uppsats 
»Några bilder från en svensk löfäng» fått kännedom om några sådana växtlokaler, 
däribland särskildt Östanå, där boken växer ej blott nödtorftligen, utan med fart 
och trefnad. Men dessa äro långt ifrån de enda, och är det mig en glädje att få 
omtala ännu en intressant växtplats för boken. 
Denna är belägen på en liten halfö i Mälaren, benämnd Åholmen, inom Ryt 
terns socken, Västmanlands län och omkring 2 km söder om Stora Ekeby, dit 
platsen hört från äldsta tider, tills dess den för några år sedan inköptes af ägaren 
till den strax invid Åholmen liggande Stensjö gård. 
Under 1700-talet ägdes Stora Ekeby af landshöfdingarna REUTERHOLM, 
far och son. Dessa ägde af naturen ett stort intresse för växtkännedom och plan- 
teringar, och detta hade ökats mycket genom deras umgänge med CARL VON 
LINNÉ, som på 1730-talet handledde den yngre REUTERHOLMS studier. Sålunda 
anlade dessa här på Åholmen, betagna af dess fägring, en större park, och i denna 
inplanterades en mängd för denna trakts flora främmande träd såsom boken, fi- 
konträdet, valnötsträdet och hvita mullbärsträdet för att blott nämna några få, 
samt en mängd örter. Dessa planteringar funno uti REUTERHOLMARNAS närmaste 
efterträdare på Stora Ekeby öfverste VON GERTTEN en lika intresserad som kunnig 
vårdare, hvilken ej allenast underhöll föregångarnas verk, utan afsevärdt förbätt- 
rade och utvidgade detsamma. Men efter dennes död har icke funnits någon, som 
intresserat sig för anläggningarna, utan ha dessa nu fullkomligt fått förfalla. 
Under denna tid af förfall hafva de flesta i parken odlade växterna dött ut, 
hvilka under vanliga omständigheter kräfva noggrann skötsel för att hållas vid 
lif; men de hafva ej alla delat detta öde. 
Bland de trädslag, som sålunda haft kraft att uthärda, märkas särskildt bo- 
ken, weymouthtallen och sykomorlönnen. 
Boken förekommer på Åholmen i ett sammanhängande bestånd af femton 
stora kraftiga individ. Dessas omkrets i brösthöjd varierar mellan 210 och 100 
centimeter. De flesta hafva raka och jämna stammar, som först vid omkring 
fyra meters höjd från jordytan börja grena ut sig med väldiga kronor. Löfverket 
är synnerligt tätt och saftigt, och detta har i sin tur haft till följd, att undervege- 
tationen är mycket gles och i hög grad liknar den i Skånes bokskogar. Samt- 
liga dessa stora träd äro synbarligen de ursprungligen odlade. Men omkring dessa 
