NN 
NN 
IN MEMORIAM. 
På mera aflägsna ljunghedar öster om Vallen anlade G. s. k. amm- 
bestånd. Han inhägnade områden om 1—4 tunnland, hvilka skogsodlades. 
Dessa 20—30-åriga skogsholmar stå nu som små oaser på ljungen. Från 
höjderna af Hallandsås te sig dessa mörka skogsfläckar som öar 1 ett haf. 
G. hyste den förhoppningen att dessa skogsholmar så småningom skulle komma 
att beså de vida ljungfälten omkring dem. Han yttrade härom: »Jag har ej 
råd att på en gång plantera alla mina stora ljungfält, men genom dessa amm- 
bestånd är jag viss på, att de en gång skola blifva skogbeväxta.» — Kultu- 
rerna skedde till en början blott med tall, men G. var nog förutseende att 
relativt tidigt öfvergå till granen. Sålunda har granen med mycket godt resultat 
användts till en hel del af hans senare ljungplanteringar på Hallandsås. 
Bokskogen på Hallandsås förstod han sig däremot mindre på. Denna 
var visserligen nästan öfverallt afverkningsbar, men stafverhuggarna fingo kan- 
ske för mycket på egen hand husera i densamma. Nästan alla hyggen eller 
större luckor blefvo dock planterade med gran innan kronan år 1902 köpte 
hela Vallens område å Hallandsås — den nuvarande kronoparken Vallåsen. 
För den energi och det föredöme G. visade på skogsodlingens område har 
han tilldelats såväl mindre som större guldmedalj af Hallands läns hushåll- 
ningssällskap. 
Åren 1880—388 representerade G. Hallands län i första kammaren, där 
han tillhörde den fåtaliga relativt frisinnade gruppen. Vid valen 1899 ut- 
sågs han till representant för Höks härad — Carl Ifvarssons gamla valkrets — 
i andra kammaren. Där anslöt han sig till landtmannapartiet och räknades 
äfven här till detta partis mera frisinnade grupp. Inom riksdagen var han 
bl. a. ledamot af bevillningsutskottet och af särskilda utskott. Han åter- 
valdes vid valen 1902, men undanbad sig återval 1905. Under sin riks- 
dagstid uppträdde han jämförelsevis sällan i talarestolen. 
Den aflidne sörjes närmast af hustru, född von Geijer, två söner och 
två döttrar. 
G. var en man med rika uppslag och full af idéer hvilka, då det gällde 
jordbruket, gingo i en alltför opraktisk riktning. Det är dock såsom en af 
föregångsmännen på skogsodlingens område vi velat i denna tidskrift bevara 
honom i alla skogsvänners minne. 
(CE Sek 
Carl Nordenfalk 
+ 15/7 1833—1 ”/; 1909. 
Det var på den tid då skogsintresset i vårt land ej stod så högt som i 
senare år. Och hvad skogslitteraturen angick var det väl endast fackmän 
på området, som höllo och sfuderade landets dåvarande »Tidskrift för skogs- 
hushållning», som utgick blott i cirka 300 exemplar. Det var också med 
ganska stor förvåning, som undertecknad en dag i slutet af förra seklet, å 
Halmstads postkontor, såg denna tidskrift distribuerad i 7 exemplar. Visser- 
ligen bodde vid det laget i denna sydsvenska stad ej mindre än en öfver- 
jägmästare och 5 jägmästare, men hvem var då den 7:de skogsintresserade 
mannen? Jo, länets höfding CARL NORDENFALK. 
