HENRIK HESSELMAN. 
N 
in 
N 
Men många författare hafva för att förklara tallhedarnas långsamma 
föryngring sökt ännu en annan förklaringsgrund, nämligen renbetet. 
Renarna skada en mängd plantor om vintrarna, då de med sina skarpa 
hofvar skrapa ihop lafvarna under snötäcket, eller då de om vårarna 
feja sina horn mot unga tallar. I Finland har denna fråga upprepade 
gånger varit på tal, ganska olika åsikter ha emellertid uttalats. E. FORS- 
STRÖM" och en författare, som tecknar sig G. A. S.”, anse renen för 
skadlig, medan BERNH. ERICSSON” framlägger exempel på att renen på 
hedar med tät renlafsmatta kan bidraga till föryngringens befrämjande. 
Frågan var föremål för diskussion på Finska forstföreningens filials års- 
möte i Uleåborg den 13 och 14 augusti 1898". I diskussionen yttrade 
sig utförligt fyra finska forstmän, som alla hade sin verksamhet förlagd 
till norra Finland. I allmänhet var man af den åsikten, att renen gjorde 
skada genom att förstöra unga plantor vid betningen, skafva hornen mot 
yngre träd och beröfva marken ett i vissa afseenden nyttigt laftäcke, 
men en talare framhöll också att renen befordrar skogarnas föryngring 
i sådana trakter, där renlafven växer mycket hög och frodig. Andra 
påpekade därjämte, att renen indirekt var till nytta för skogen, ty ren- 
ägarna voro mer än andra försiktiga med eld, och i de trakter, där 
renskötsel bedrefves, voro skogseldarna sällsyntare än i andra. Elden 
var nämligen renägarnas värsta fiende, ty ett afbrändt renlafstäcke be- 
höfde 50 år för att växa igen. Diskussionsinledaren öfverforstmästaren 
LAGERBLAD sammanfattade öfverläggningen sålunda: »Iakttagelserna an- 
gående renens skadlighet hafva härförinnan varit ganska ringa och sväf- 
vande, därför borde undersökningarna härefter göras grundliga och 
säkra, angående fröets grobarhet i yfvig renlaf eller i den af renen 
uppskrapade marken 0. s. v. Först efter det grundliga erfarenhetsrön 
blifvit gjorda och säkra bevis i detta afseende erhållits kan fråga väckas 
om förminskning af renhjorden.» 
Som önskningsmål uttalade mötet med anledning häraf, »att säkra 
undersökningar angående renens skadlighet för skogsåterväxten borde 
mer än härintills göras.» 
I Sverige var E F. GROTH den förste, som i skrift bragte frågan 
på tal angående renens inverkan på skogsåterväxten. Han anser skare- 
1 Renskötseln inom sydligaste delen af finska renområdet. Finska forstföreningens 
meddelanden. Bd 7. 1889. 
? Några iakttagelser till belysande af renskötselns inverkan på skogshushållningen inom 
delar af Ijo och Kuusamo revirer. Därsammastädes. Bd 8. 1891. 
3 Småplock från Lappmarken, I. Anteckningar från en resa i Sodankylä revier som- 
maren 1890 samt föregående minnen, Därsammastädes. Bd 9. 1892. 
+ Finska forstföreningens meddelanden Bd 16. 1900. Sid. 70—81. 
