254 HENRIK HESSELMAN. 
laftäcke har jag aldrig sett i Norrbotten och det torde för öfrigt höra 
till sällsyntheterna i Sverige. Äfven ljungen kan svårligen hos oss spela 
någon roll, ehuru HOLMERZ och ÖRTENBLAD tala därom. Ljungen är 
på svårföryngrade tallhedar i norra Sverige i regel gles, endast i Dalarna 
(på sandstensområdet i Älfdalen) har jag träffat tallhedar med sluten 
markbetäckning af ljung. På sväårföryngrade tallhedar träffas i regeln 
rikligt med unga tallplantor, som äro fast rotade i mineraljorden och 
som på intet sätt öfverskuggas eller öfverskärmas af markbetäck- 
ningen. Under sådana förhållanden synes man mig ha föga anledning 
att betrakta renlafven och ljungen i öfre Norrlands tallhedar såsom hin- 
derliga för skogsföryngringen, men då frågan en gång kommit upp i 
skogsmannakretsar, skall försöksanstalten anlägga försök för att äfven 
utreda den saken. På den tallhed vid Fagerheden, på hvilken längre 
fram omtalade undersökningar utförts, saknas renlafstäcke på somliga fläc- 
kar. Den svagt humusblandade mineraljorden ligger alldeles blottad. De 
plantor, som förekomma på dessa fläckar, äro emellertid lika dåliga om 
icke sämre än de, som finnas bland renlafven. 
Större betydelse än markbetäckningen äger nog däremot det omtalade 
skaretrycket. Själf har jag icke haft tillfälle att iakttaga snön i öfre Norrland 
vid snösmältningen, men där bosatta personer ha för mig flerfaldiga gånger 
omtalat, att skaren om våren ofta helt plötsligt sjunker ned samtidigt 
öfver ganska stora fält. Den sjunkande, hårda skaren pressar ner plan- 
torna, som däraf lida mer eller mindre skada. Men skaretrycket kan 
omöjligen enbart bära skulden till tallhedarnas föryngringssvårigheter. 
Kraftiga plantor lida icke af skaretryck, äfven när de växa på fält, 
som genom sitt för solen exponerade läge äro lika benägna för skare- 
bildning som någonsin de glesa tallhedarna. Vid Läångträsks kapell 
strax invid Långträsks järnvägsstation på norra stambanan förekommer 
sålunda ett fullkomligt öppet, kalhugget fält mellan kapellet och lands- 
vägen till Arvidsjaur. På fältet finns synnerligen vacker, ehuru gles 
äterväxt af tall. Inga tullar eller lågor skydda dessa plantor. De lida 
dock endast i ringa grad af skaretryck, i det att endast några grenar 
på en eller annan planta brutits af, för öfrigt äro tallplantorna oskadade 
och "särdeles växtliga. Omgifvande tallhedar visa synnerligen dålig för- 
yngring, i ty att flertalet tallplantor äro svaga och föga utvecklings- 
dugliga. För att experimentellt undersöka betydelsen af snötrycket har 
jag å den tallhed, där de längre fram skildrade undersökningarna verk- 
ställts somrarna 1907 och 1908 låtit nedslå grofva pålar intill de små 
tallplantorna på heden. Pålarna bryta skaretäcket och skydda sålunda 
plantorna mot nedpressning. Ännu är det dock för tidigt att yttra sig 
om resultatet. 
