NORRLÄNDSKA TALLHEDARNA. 259 
Rutans z - | - Välformade 
mma Lefvande tall Död tall Gran Å plantor. 
Nr. der Tarzelle | Lebende Kiefern!| Tote Kiefern Fichten ren - 
| | 
I 376 85 5 I 
| 2 349 | 53 | i [0] | 
3 855 I 81 7 I I 
| | 
AR sv SYN bla ALANET U| 
| | 
I 
2 | I | 
5 | 194 121 7 | o 
På fem ar funnos sålunda icke mindre än 2,123 lefvande tallplan- 
tor. Som profrutorna förlades på olika delar af heden, kan man anslå 
plantantalet per har till omkring 40,000 st. Om endast en tiondedel af 
dessa vore fullt utvecklingsduglig, skulle man här ha en mer än tillfreds- 
ställande föryngring. Det måste sålunda finnas någon eller några ogynn- 
samma faktorer, som hindra deras utveckling, det gäller att utröna hvil- 
ken eller hvilka dessa äro. Man kan svårligen lägga skulden på renarna. 
Alla här afbildade plantor, som tydligen ha ingen eller ringa förmåga 
att utveckla sig vidare, hafva såsom deras ålder visat, grott på heden 
sedan renbetet upphörde. Icke heller kan skaretrycket enbart vara orsa- 
ken till deras dvärgartade beskaffenhet. På heden förekomma nämligen 
invid en gammal, för länge sedan öfvergifven tjärdal unga tallplantor, 
som icke på minsta vis lida af skaretryck, ehuru platsen är lika mycket 
utsatt för skarebildning som andra delar af heden. Men dessa plantor 
äro kraftiga och snabbvuxna, icke att jämföra med dessa svaga, som 
ännu vid 10 års ålder äro endast decimeterhöga. En eller annan enstaka 
planta har dock förmåga af vidare utveckling, till att börja med växer 
den mycket långsamt, årsskotten äro ytterligt korta, men när plantan 
nått manshöjd eller något mera, blir höjdtillväxten ganska snabb. Nu 
tycks hvarken marken eller andra faktorer lägga något hinder för dess 
vidare utveckling. 
Markbetäckningen på denna ytterligt långsamt föryngrade del af 
heden är typisk för glesa tallhedar i Norrland. Renlafstäcket är tunt, 
når ingenstädes någon större mäktighet. Risen förekomma glest, ingen- 
städes finnes någon sammanhängande ljungmatta. Renlafven och några 
andra lafvar (Stereocaulon paschale, Cladonia deformis etc.) bestämma 
det fysionomiska totalintryck, som vegetationen gör. Närmast omkring 
och under träden blifva risen, i synnerhet lingonriset, ymnigare och fro- 
digare och bilda där ofta en sluten matta. För dem, som vilja göra 
mera ingående jämförelse med andra tallhedar i Norden meddelas slut- 
ligen följande ståndortsanteckning öfver markbetäckningen. 
