NORRLÄNDSKA TALLHEDAR. 201 
Buskar, spr. Vaccinium vitis idaea, spr. 
Populus tremula, låg, risartad och förkrympt,  Myrtillus nigra, m. enst. 
spr. » uliginosa, >» »> 
Betula odorata, enst, Örter, saknas. 
Ris, str. — rikl. Gräs, » 
Calluna vulgaris, str. — rikl. Mossor, spr. 
Empetrum nigrum, spr. — flv. str. Polytrichum juniperinum, spr. — flv. str. 
Lycopodium complanatum, spr. — i vissa de- » pilifekum, spr. — f. 
lar str. » commune, enst. 
Arctostaphylos wuva ursi, spr. 
Lafvar, y. 
Cladina rangiferina Cladina uncialis, spr. 
» silvatica oy: Stereocaulon paschale, 1. — i vissa delar y. 
» alpestris | Cladonia defornmis | 
> str. 
Cladonie, spp. J 
Svampar, våta höstar mycket rikliga. 
Polvporus perennis, Boletus scaber, 
» ovinus, » edulis, 
Gyromitra mitra med flera arter. 
Som förut nämnts finns ofta riklig återväxt under träden och i deras 
närmaste omgifning. Medan dugliga, utvecklingsbara tallplantor för öfrigt 
så godt som alldeles saknas, stå här och där små täta växtliga ung- 
skogsgrupper omkring de kvarlämnade tallarna och granarna. Vidstående 
bilder (fig. 4—06) afse att åskådliggöra denna företeelse, som är ganska 
vanlig i Norrland, i synnerhet på sandhedar. Såsom exempel på hedar, 
där den kan iakttagas i mycket framträdande grad, må nämnas Balsjö- 
heden och flera andra hedar i Bjurholms socken, hedar mellan Örträsk och 
krpk. Hästliden i Örträsks socken, utmed landsvägen mellan Pengsjö 
och Solberg i Anundsjö socken etc. Mången norrländsk skogsman, som lagt 
märke till denna företeelse, har kanske ansett den särskildt egendomlig för 
Norrland och satt den i samband med de där rådande ljusförhållandena. 
Den omnämnes stundom som ett bevis för att den norrländska tallen 
är mindre ljusbehöfvande än den tallras, som förekommer i södra och 
mellersta Sverige, En mätning af ljusstyrkan i de tall- och grankronor, 
under hvilka tallen går upp, visar emellertid att trädet endast fördrager en 
mycket svag beskuggning.' När belysningen ännu belöper sig till '/, 
af det fria dagsljuset, växer tallen kraftigt, men sjunker den till "/s blir 
tillväxten svag, och vid '/g är trädet fullständigt undertryckt. Tallens 
ljusbehof framgår också tydligen af det sätt, hvarpå föryngringen grup- 
perar sig omkring de gamla träden. Dei fig. 7 återgifna kartan visar 
! Angående metoden för ljusmätningen se t. ex. GUNNAR ANDERSSON och HENRIK 
HESSELMAN. Vegetation och Flora i Hamra kronopark. Meddelanden från Statens skogs- 
försöksanstalt. H. 4, 1907. Skogsvårdsföreningens tidskrift 1907. Fackuppsatser. 
