NORRLÄNDSKA TALLHEDAR. 275 
E. F. NYHOLM', som undersökt vittringsförloppet i sandiga moräner, 
fann halten af finmaterial (under 0,o2) störst i hvitsanden, minst i röd- 
sanden. Rödsanden hade dock icke före analysen underkastats någon 
starkare sönderdelning, hvarför säkerligen en slamning efter ATTERBERGS 
metod lämnat ett annat resultat”. RAMANN” fann vid sina studier öfver 
diluviala sandlager, att de öfversta sandskikten voro betydligt rikare på 
finmaterial än de undre. 
Genom vittringen, hufvudsakligen genom humustäckets inverkan, 
sönderfaller en del gröfre korn i finare partiklar, lättlera och mo. Vitt- 
ringen sträcker sig emellertid i synnerhet i norra Sverige, endast till ett 
obetydligt djup ned i marken; 25—35 cm. under ytan är sanden oom- 
vandlad. En mycket stor olikhet i fysikaliskt hänseende råder därför i 
regel mellan de öfversta och de undre sandskikten i våra sandhedar. 
Skillnaden sträcker sig emellertid icke blott till den mekaniska samman- 
sättningen, äfven porvolymen eller porositeten är olika i de olika lagren. 
Med porvolymen förstår man den sammanlagda volymen af de luft- 
fyllda hål och kanaler, som finnas mellan jordens fasta partiklar i torrt 
tillstånd. Porvolymen uttryckes i procent af jordens volym och kallas 
denna procent jordens porositet. Porvolymen är i växtfysiologiskt hän- 
seende en mycket viktig egenskap hos marken. Af den beror dess genom- 
luftning och dess förmåga att upptaga och bibehålla vatten. Porositeten 
undersökes därigenom, att man bestämmer vikten af en viss volym jord, 
t. ex. en liter, och jordens specifika vikt. Med kännedom om dessa 
faktorer beräknas jordens porositet". För att sådana bestämningar skola 
ha ett större växtfysiologiskt värde måste de emellertid hänföra sig till 
markens beskaffenhet i naturen. Rena laboratorieförsök ha ett under- 
ordnadt värde. 
1! Studier öfver Finlands naturliga jordmåner. I. Finska forstföreningens meddelanden. 
Bd XVIII. Helsingfors 1901. | 
? Rödsanden är ofta sammankittad till större korn genom järn- och humusföreningar. 
Dessa konkretioner sönderdelas ej genom kokning med enbart vatten, som NYHOLM i likhet 
med flera andra användt i sina analyser. Härför fordras användning af syror t. ex. sal- 
petersyra, Jag har t. ex. funnit, att rödsanden är fattigare på finmaterial än hvitsanden, om 
man uppluckrar profven enbart genom kokning med vatten, användes däremot äfven en syra, 
sönderfaller rödsanden starkare, så att den vid slamning visar sig rikare på finmaterial än 
hvitsanden 
3 Ueber die Verwitterung diluvialer Sande. Jahrb. der kgl. preuss. geol. Landesan- 
stalt. 1884. 
t Är jordens volymvikt (vikten af en liter jord, sådan den tagits i naturen) V, den 
absoluta vikten af en liter jord, beräknad på grund af jordens specifika vikt S, beräknas 
den volym, som de fasta jordpartiklarna intaga i procent af jordens volym, efter formeln 
Dok - S : S 
22 FER SI EN P. P = jordens porositet. 
