288 HENRIK HESSELMAN. 
sedan de nått en höjd af omkring ett par meter. Detta sammanfaller 
ungefär med den tidpunkt, då marken af tallkronan blir så mycket 
beskuggad, att humustäcket äfven under torrperioder kan bibehålla en 
viss fuktighet. Sålunda observerades att humustäcket under en ung 
tall, som börjat att öka sin höjdtillväxt, ännu den 17/g hade en fuktighet 
af 25,9 2, medan det obeskuggade humustäcket i närheten af tallen 
hade en fuktighet af endast 5,5; 2. Genom att humustäcket blir så starkt 
uttorkadt, får det ock en helt annan beskaffenhet på de kala fälten än 
under träden och i ungskogarna. Under de uppväxande trädens tillväxt 
och med tilltagande beskuggning förändras emellertid så småningom 
det förut starkt uttorkade humustäcket. Tiden för trädens snabbare höjd- 
tillväxt synes sammanfalla med tiden för humustäckets förvandling genom 
kraftigare beskuggning. Till dessa frågor skall jag emellertid med det 
snaraste återkomma. 
Den undersökning öfver fuktighetens fördelning och dess förhållande 
till skogens föryngring å sandheden vid Fagerheden. som varit föremål 
för behandling i denna uppsats, har sålunda ledt till följande resultat. 
1) De öfversta sandskikten på heden äro de mest vattenbehållande 
på grund af sin fysikaliska beskaffenhet. 
2) Vid riklig nederbörd är sandens fuktighet beroende af dess 
vattenkapacitet. I en och samma profil äro därför hvitsanden och röd- 
sanden fuktigare än de undre sandskikten. På olika ställen af heden 
växlar fuktigheten efter sandens beskaffenhet. 
3) Under torrperioder äro de öfversta sandskikten på de kala fälten 
de fuktigaste å hela heden, medan motsvarande sandskikt under fristående 
träd med riklig föryngring under kronan samt i ungskogarna starkt 
uttorkas på grund af trädens transpiration. 
4) De på de kala fälten talrikt förekommande oväxtliga tallplan- 
torna äro under torrperioder i mindre grad utsatta för vattenbrist än 
träden i ungskogarna och återväxten kring de fristående träden. Deras 
rötter äro nämligen rotade i den sand, som har den mest konstanta 
fuktigheten. 
5) Humustäcket uttorkas däremot mycket starkare på de kala fälten 
än under träden och i ungskogarna. Det är där också mycket tunnare 
och af en annan beskaffenhet, men ligger som en tät filt öfver sanden, 
skyddande denna för afdunstning. 
Fuktighetens fördelning i sandheden förklaras på ett fullt tillfreds- 
ställande sätt af att de öfversta sandskikten äro de starkast vittrade 
och af skogens vattenförbrukning. Därtill kommer att de kala fälten 
mellan träden endast hysa en mycket sparsam vegetation, som förbrukar 
obetydligt med vatten. De å Fagerheden vunna resultaten ha därför 
