OM FÄRGNING AF SKOGSFRÖ I SYFTE ATT UTMÄRKA UTLÄNDSK VARA. 295 
Västergötland och Närke samt Västmanland, att barret vissnade och föll af, 
och efter ett och annat års sjukligt utseende torkade hela trakten bort, så att 
dessa ungskogar måste borttagas och nya uppdragas; men icke nog härmed, 
äfven i närheten växande unga tallskogar, som uppkommit genom själfsådd 
eller skogsodling af svenskt tallfrö, antogo ett sjukligt utseende, och stammar 
torkade delvis bort. Noggranna undersökningar gåfvo vid handen, att de 
sjuka och döende unga tallskogarna voro besvärade af en svampsjukdom, 
förut okänd i vårt land, men som inkommit genom det tyska tallfröet, hvilket 
hade till påföljd att kungl. domänstyrelsen välbetänkt föreskref, att vid skogs- 
odlingar å statens skogar endast svenskt tallfrö får begagnas. 
Sedan detta blef kändt, var naturligt, att man vid skogsodling äfven å 
privatskogarna ej ville använda annat än svenskt frö, men det oaktadt visade 
sig där och hvar, att tallungskogarna blefvo sjuka, hvarigenom uppkom ett 
stort misstroende emot all skogsodling. Genom dessa missöden började det 
nya intresset för skogsodling att slappas, och den åsikten ville göra sig gäl- 
lande, att alla genom skogsodling uppkomna bestånd skulle blifva mycket 
sämre än de, som uppkomma genom själfsådd. 
Då emellertid de äldsta efter skogsodling med svenskt tallfrö uppvuxna 
skogsbestånden af ända till 70 års ålder visade en synnerligen vacker växt 
och trefnad, och man med säkerhet visste, att dessa tallbestånd uppdragits af 
svenskt frö, så fanns ej annan utväg än att söka felet hos det från fröhand- 
lare inköpta utsädet, ehuru detsamma uppgifvits vara svenskt frö, hvilket nu 
på det noggrannaste undersöktes och befanns vara uppblandadt med tyskt 
frö, vanligen till en tredjedel eller en fjärdedel, hvarigenom det blef uppen- 
bart, hvarför de efter så kalladt svenskt tallfrö uppvuxna tallbestånden blefvo 
sjukliga. » 
Med anledning af det väckta förslaget anförde bevillningsutskottet bl. a.: 
»Det synes utskottet därför vara synnerligen angeläget att söka förhindra 
införseln af tallfrö af ofvan omförmälda slag, och detta är så mycket nödvän- 
digare, som verkningarna af fröets dåliga beskaffenhet visa sig först efter flere, 
stundom ända till 20 eller 30 års förlopp efter dess användande. Då den 
tullsats, hvarmed tallfrö för närvarande är belagdt, i nämnda hänseende icke 
gjort tillbörlig verkan, synes en förhöjning af tullsatsen för nämnda vara böra 
äga rum, men ehuru det enligt hvad ofvan anförts, är önskligt att svenskt 
tallfrö uteslutande användes inom landet, har utskottet dock icke funnit sig 
kunna förorda en så hög tullsats som den af motionären föreslagna, hvilken 
skulle verka nästan som importförbud, utan ansett, att en tullsats af 3 kronor 
för kilogram bör vara tillfyllest. Det ökade pris å tallfrö, som skogsodlare 
på grund af den högre tullatsen till en början, intill dess en allmännare före- 
tagsamhet för insamling af skogsfrö kommit till stånd inom landet, tilläfven- 
tyrs nödgas betala, bör äga en ytterst ringa betydelse i jämförelse med den 
skada, som visat sig vara en följd af användandet af det utländska tallfröet. 
Utländskt granfrö har väl ej visat sig medföra så dåliga resultat som 
det utländska tallfröet, men är dock sämre än den svenska varan, i följd 
hvaraf en högre tullsats jämväl å granfrö bör medföra nytta. Det är emel- 
lertid att taga i betraktande, att det icke hvarje år är möjligt att inom lan- 
det insamla granfrö i tillräcklig mängd, enär någon afsevärd frösättning hos 
granen endast äger rum ungefär hvart femte år. Väl kan granfröet, om det 
icke utklänges utan får förblifva i kottarna, bevaras i flera år, i följd hvaraf 
