OM FÄRGNING AF SKOGSFRÖ I SYFTE ATT UTMÄRKA UTLÄNDSK VARA. 3907 
granfrö med fördel kan användas i Sverige torde, som nämndt, ännu vara 
för tidigt att yttra sig om. 
Emellertid liknar granfröet så pass mycket tallfröet, att en förord- 
ning om färgning m. m. vid import torde böra gälla båda fröslagen. 
Det bör också ännu — så länge frågan om utländskt granfrös använd- 
barhet hos oss är öppen — vara af stort intresse för skogsmännen att 
bestämdt veta, om det granfrö, som utsås, verkligen är från svensk hem- 
ort eller ej. Frö af de flesta öfriga tall- och granarter, som vanligen 
importeras till Sverige, äro ganska lika det vanliga tall- och granfröet. 
Ett bestämdt undantag härifrån göra emellertid brödtallarnas frön, af 
hvilka egentligen blott Pinus Cembra och sibirica äro föremål för im- 
port till Sverige. Dessa kunna således godt undantagas från förordningen. 
Vidare äro silfvergranarnas och lärkträdens frön mycket lätta att skilja 
från tall- och granfrö. De böra således ej heller beröras af förordningen. 
Man skulle visserligen kunna invända, att importen är ringa af de 
fröslag, som ofvan föreslagits ej skola omfattas af förordningen. Det kan 
nämligen ej förnekas, att af lärk-, silfvergran- och brödtallfrö endast im- 
porteras ett eller annat eller några hundra kg. per år, men dessa fröslag 
äro dock af en viss betydelse för vår skogshushållning och kunna ej för 
närvarande produceras inom landet. För öfrigt öfverensstämmer det med 
andan i den nu gällande förordningen om handel med vissa foderväxtfrön 
och landtbruksstyrelsens motiv för densamma, att endast sådana fröslag 
upptagas, hvarför man vill särskildt skydda sig. Landtbruksstyrelsen 
skrifver nämligen i sitt underdåniga yttrande den 17 juni 1908 bland 
annat: »Möjligen skulle tvenne andra fröslag, nämligen blåluzern och 
getväppling, som stundom äfven användas i förfalskningssyfte, böra un- 
dergå färgning, men då deras användning för närvarande icke torde 
vara särdeles allmän, torde därmed kunna tillsvidare anstå.» 
På grund af de sålunda anförda skälen hemställde jag till Kungl. 
Domänstyrelsen, att färgningstvånget endast måtte afse alla barrträdsfrön 
af tall- och gransläktena eller alla Pinus- och Picea-arter med undantag 
af europeisk och sibirisk brödtall (Pinus Cembra och Pinus sibirica), och 
att i öfrigt en Kungl. förordning måtte utfärdas i nära öfverensstämmelse 
med Kungl. kungörelsen den 5 februari 1909 angående införsel af samt 
handel med vissa slag af utländskt frö. 
Denna hemställan blef af Kungl. Domänstyrelsen genom underdånigt 
yttrande den 11 augusti 1909 tillstyrkt, och i anledning häraf har Kungl. 
Maj:t, efter att hafva hört generaltullstyrelsen och kommersekollegium, 
den 4 april 1910 utfärdat kungörelse i ärendet (se bil. 1 sid. 311). 
