FÖRSLAGET RÖRANDE REVISION AF JAKTLAGSTIFTNINGEN,. 301 
Den jagande vare pliktig att vid anfordran af tjänsteman eller be- 
tjänt vid skogsstaten eller af vederbörande kronobetjänt eller särskild 
förordnad polisman framvisa jaktpasset. 
För dödande eller fångande af visst slag af villebråd äger konungen 
stadga särskild afgift att utgå jämte afgiften för jaktpasset. 
$ 25. Öfverträder någon det i 24 $ stadgade förbud, vare han pliktig 
erlägga den högsta för jaktpass fastställda afgift och må jaktpass icke 
för honom utfärdas under tid som i 24 $ sägs. 
Lika med den skyldige svare den, som till honom upplåtit jakträtten 
eller tillåtit honom i jakten deltaga, för gäldande ej mindre af sagda 
afgift än äfven af den särskilda afgift till kronan, som för vid jakten fälldt 
villebråd kan vara bestämd. 
De i 24 VS tredje stycket omförmälda personer äga föra talan om 
utgifvande af sagda afgifter samt åtnjuta hälften af hvad som genom 
deras åtgärd inflyter. 
$ 11 (jaktstadgan). Jaktpass för utländsk undersåte, meddelas af 
Kungl. Maj:ts befallningshafvande, uppå därom gjord skriftlig ansökan, 
och gäller för riket i dess helhet. 
Jaktpass skall innehålla uppgift å den persons namn och hemvist, 
för hvilken det utfärdas, samt lyda å viss dag, vissa dagar eller helt 
kalenderår. 
Afgiften är i senare fallet ett hundra kronor och eljest fem kronor 
för hvarje dag beviset omfattar. 
Utländsk undersåte, hvilken vid jakt, som han ej må utan jaktpass 
bedrifva, dödar eller fångar älg eller björn, skall tillika erlägga till kronan 
för hvarje sådant dödadt eller fångadt djur tjugufem kronor, som inbe 
talas till närmaste kronouppbördsman. 
Öfvergå vi så till jakistadgan, omfattar dess 1:a $ förslag till be- 
stämmelser angående jakttiderna. Vid upprättande af dessa förslag ha 
i främsta rummet hänsyn tagits till vildbrådsartens biologiska förhållan- 
den, men man har äfven sträfvat efter att göra bestämmelserna så enhet- 
liga som möjligt. Klart är att för ett land med så ytterligt divergerade 
förhållanden med hänsyn till klimat, markfördelning m. m., som vårt 
det ej kunnat undvikas att för vissa landsändar jakttiderna möjligen ej 
blifvit de mest önskvärda, men ett sönderplåttrande af fridlysningsbestäm- 
melserna af hänsyn till rent lokala förhållanden har ansetts vålla större 
olägenhet än den som kan uppstå genom några dagars längre eller kor- 
tare fridlysning af den ena eller andra vildbrådsarten. 
Största rubbningen af hittills gällande fridlysningsbestämmelser har 
skett beträffande ä/gen i landet söder om Norrland och Dalarne, i det 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1910. 23 
