FÖRSLAGET RÖRANDE REVISION AF JAKTLAGSTIFTNINGEN. 305 
Af bestämmelserna angående för människor eller husdjur farliga 
fångstmedel torde största intresset knyta sig vid strykninet. Helt säkert 
skulle mången helst sett att användande af strykninförgiftade beten all- 
deles förbjudits. Då detta gift för efterhållande af de mycket skadliga rof- 
djuren varg och järf är snart sagdt det enda medel som har tillbörlig 
effekt och det dessutom kan användas i jaktvårdens tjänst hafva kommit- 
térade inskränkt sig till att föreslå skärpta bestämmelser för dess använd- 
ning. Giftet får således icke utläggas närmare farväg eller annans bonings- 
hus än 200 meter, hvarjämte den som ärnar utlägga betet är skyldig 
att hos vederbörande länsman eller polismyndighet anmäla förhållandet 
och därvid jämväl framvisa Kungl. Maj:ts befallningshafvandes tillstånds- 
bevis samt styrka att kungörelse i föreskrifven ordning skett. 
Beträffande öfriga fångstmedel samt alltför förödande jaktredskap 
eller jaktmetoder har föreslagits: 
»>Snaror, flak eller annat dylikt giller, hvari nyttigt vildt kan dödas 
eller lemlästas, må icke begagnas utom i Jämtlands län ofvan skydds- 
skogsgränsen samt i Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker och 
icke heller där under tid, då hare och skogsfågel äro fridlysta. 
Sax må ej användas för fångande af andra än skadliga djur. 
Älg må ej jagas under skidlöpande eller fångas i grop. 
Jakt vid bloss eller annat lyse vare förbjuden. 
Gevär af 7 millimeter eller mindre kaliber och af modell hufvud- 
sakligen afsedd för krigsbruk må icke vid jakt användas. 
Jakt å annat djur än själhund må ej bedrifvas från s. k. motorbåt 
eller annat maskindrifvet fartyg.» 
Beträffande straffpåföljden vid öfverträdelse af jaktlagens och jaktstad- 
gans föreskrifter hafva en del ändringar vidtagits i nu gällande jaktstadga. 
Vid oloflig jakt å annans område har såväl markägaren som jakt- 
rättsinnehafvaren samt deras folk rätt att af den olofligt jagande taga 
förutom det fällda villebrådet bössa, jaktredskap och hundar samt be- 
hålla det till dess jägaren »rätt för sig bjuder». Sistnämnda uttryck har 
satts i stället för de nu i jaktstadgan förekommande »>till dess domstolen 
sig utlåtit». Det förekommer nämligen alltför ofta, att den brottslige, 
om han blir fälld och dömd till ersättningsskyldighet, saknar tillgång, 
och i så fall kan med den föreslagna lydelsen den förfördelade få reten- 
tionsrätt till föremålen, i likhet med hvad som gäller vid olofligt fiske. 
Den jagande är äfven pliktig ersätta den skada som genom den olofliga 
jakten kan anses vara jakträttsinnehafvaren tillskyndad. Därjämte före- 
slås att om den, som är förvunnen att hafva olofligen jagat å annans 
område, inom två år efter den förra förseelsen ånyo gjort sig skyldig 
till liknande förseelse, så äro bössa, jaktredskap och hundar förbrutna. 
