78 NILS G. RINGSTRAND. 
(SE 
J 
fördelar, att densamma bör beredas skogsägarna. Detta är naturligen 
ytterst beroende af, hvilken betydelse den näringsgren, som kallas skogs- 
bruk, äger för landet. Här i denna församling behöfver jag ej med 
siffror söka framhäfva detta. Vi kunna helt visst ansluta oss till den 
tanke, åt hvilken landssekreterare SCHOTTE för någon tid sedan gaf uttryck 
i Riksdagens Andra Kammare, när han framhöll, att Sveriges framtid 
ligger i dess skogar. Medelbart eller omedelbart är det till stor del ur 
dem, som svenska folket hämtar sin näring. Vid sådant förhållande är 
hvarje åtgärd, som kan befrämja en intensivare vård af dessa skogar, 
värd vår uppmärksamhet. Om nu dessa åtgärder, på samma gång som 
den nuvarande skogsägarens ekonomi, måste de af honom hälsas med 
odelad tillfredsställelse. Detta är den så att säga folkpsykologiska sidan 
af saken, som man ingalunda får lämna ur sikte, om man vill hoppas 
på ett framgångsrikt arbete för våra skogar, och ett arbete som får 
ytterligare värde därför, att framgångarna vunnits under ömsesidig för- 
ståelse mellan styrande och styrda. — Till denna sida af saken tar skogs- 
belåningen hänsyn. Genom den rätt, som lämnas skogsägaren, att till 
säkerhet för lån ställa ett förut icke godtaget realhypotek beredes ho- 
nom en direkt och stor fördel, som stärker hans ekonomiska ställning 
och därför helt säkert skall vara ägnad att af honom mottagas med 
känslor af sympati. Samhället åter, hvars sunda utveckling ju alltid af- 
hänger af individens ekonomiska välbefinnande, njuter än ytterligare för- 
delar af att införa en sådan kreditgifning, hvarom nu är fråga. Jag vill 
framhålla några af dessa. 
En belåning af skog kan ej tänkas, utan att skogsegendomen varit 
föremål för en ingående undersökning i afsikt att konstatera dess värde 
såsom hypotek och uppgöra en plan för den framtida skogshushåll- 
ningen. Under det samarbete mellan ägaren och förrättningsmannen, 
hvilket blir en gifven följd af en dylik skogsundersökning, måste, därest 
nu den senare är fullt medveten om betydelsen af det honom lämnade upp- 
draget, månget utbyte af tankar i skogsfrågor äga rum. Det måste blifva 
tillfälle för den sakkunnige att lämna skogsägaren råd i skogsvårdsfrågor, 
och härigenom bidrager skogsbelåningen till spridande af kunskap i skogs- 
frågor, en kunskap, förutan hvilken en rationell hushållning knappast 
kan tänkas och, om den ändock händelsevis någon gång förekommer, 
blir mera ett slumpens verk än följden af ett öfverlagdt handlande. 
Afverkningen på belånade skogar måste enligt sakens natur hållas 
inom de gränser, som den uppgjorda hushållningsplanen utstakat. Detta 
medför den nationalekonomiska vinsten, att dessa skogar böra komma 
att uppnå sin ekonomiska mognad, innan de skördas. De böra med ett 
