OM BELÅNING AF SKOG. 383 
hålla några ledande principer, lika litet ämnar jag i denna punkt inlåta 
mig på de speciella föreskrifter, hvilka kunna anses innebära det mått 
af skydd, som utlånadt kapital har rätt att fordra. — Till att börja med 
vill jag upprepa, hvad jag redan omnämnt, eller att ingen af de hypo- 
teksföreningar, för hvilka jag redogjort, med tillämpningen af sitt kon- 
trollsystem lidit någon som helst förlust. Häraf framgår, att denna fråga, 
hvars nöjaktiga ordnande ansetts förknippadt med sådana svårigheter, 
att de gjorde hela skogsbelåningen omöjlig, verkligen kan på ett effek- 
tivt sätt regleras. De egenskaper — förutom effektiv — som en god 
kontroll enligt mitt förmenande bör äga, äro, att den blir billig och 
verkar uppfostrande. Detta vinnes genom ett genomfördt deklarations- 
system med måhända laga ansvar för osanna uppgifter, förenadt med 
besiktningar, i regel företagna med vissa års mellanrum, samt dessutom 
med bokföringsskyldighet. Några förklarande anmärkningar till dessa 
punkter torde knappast behöfvas. Jag vill endast påpeka, att, då man 
ansett årliga besiktningar nödvändiga, detta icke vinner stöd af erfaren- 
heten, i hvilket hänseende jag erinrar om att i den ostpreussiska hypo- 
teksföreningen lokala besiktningar äga rum hvart 3:dre år och i den 
schlesiska för högskogar efter hvarje periods slut (10, 15, 20 eller 30 
är) och för öfrigt hvart 15:de år. Att sådana stadganden, som dessa 
båda senare, kvarstå i den schlesiska föreningen med dess g50-åriga er- 
farenhet talar för det riktiga i den uppfattning, som vill göra gällande, 
att det ekonomiska lifvet i längden bättre regleras genom en verksam- 
het, som alstrar förståelse och förtroende mellan de agerande, än genom 
polisföreskrifter. 
Har man varit tveksam inför skogsbelåningsfrågan på grund af den 
förmenta svårigheten att utöfva nödig kontroll öfver hushållningen å 
skogen, så har en annan fråga vållat ej mindre betänkligheter. Detta är 
frågan om brandförsäkring af det pantsatta hypoteket. Innan jag gör 
något eget uttalande uti denna punkt, ber jag att få omnämna, huru 
frågan behandlats för de kreditanstalters vidkommande, för hvilka jag 
förut redogjort. — Då norska hypotekbanken genom k. resolution den 
11 maj 1895 först erhöll tillstånd att utlämna lån mot säkerhet af skog, 
var härvid det villkor fästadt, att för häradet skulle finnas godkända 
bestämmelser om släckning af skogseld i enlighet med lagen af den 14 
juli 1893. Genom resolution af den 18 febr. 1896 upphäfdes detta 
villkor och har sedan ej förnyats, hvilket tyder på att för Norges vid- 
kommande det uppställda villkoret ej ansetts erforderligt. Härvid får 
man dock äfven taga hänsyn till den omständigheten, att belånings- 
gränsen är satt ytterst försiktigt till 3/,, af det uppskattade värdet. — 
I den schlesiska hypoteksföreningen gäller, som jag anfört, den bestäm- 
