OM BELÅNING AF SKOG. 385 
sättning för den skada, som motsvarar beståndets värde i hushåll- 
ningen. 
Man har velat göra gällande, att brandförsäkring af skog ej vore 
af behofvet påkallad, därför att så få skogsägare frågade efter tillfälle 
att få sådan försäkring tecknad. När man så framställer saken, är man 
enligt mitt förmenande på villospår. Att efterfrågan på försäkring är 
ringa beror främst därpå, att skogsägaren ej lämnats tillfälle att använda 
sin skog i sådana affärstransaktioner, där en försäkring skulle skänka 
honom fördel genom höjdt skogsvärde. Så länge det ej finnes någon 
kreditanstalt, som godtager de i skogen inneslutna värdena såsom säker- 
het, så kan ej heller hos ägaren uppstå någon lifligare önskan att söka 
särskildt skydd för denna egendom mot de faror, som hota genom brand. 
Har det oaktadt hos någon skogsägare en dylik önskan uppstått, så 
hafva de premier, till hvilka försäkring tecknats varit så pass höga, att 
de verkat nära nog afskräckande. En förändring häruti har emellertid 
inträdt där, hvarest försäkringar varit någon tid i bruk. Som exempel 
kan jag anföra att år 1897 utgjorde normala premiesatserna i Preussen 
17/,—3 ?/vo för 20—30-åriga löfskogsbestånd och 10—15 ?/.. för rena barr- 
skogsbestånd under 15 år. Härtill kommo tilläggspremier för extra 
risker såsom närhet till järnväg, fabriker och värdshus, hvilket senare 
grannskap medför en hög riskklass. Till jämförelse ber jag få omnämna 
att enligt benäget meddelande från Geh. Regierungs-Rat VORSTER, Direk- 
tor för Provinzial-Feuer-Versicherungsanstalt der Rheinprovinz, denna 
anstalts normalsatser nu äro för motsvarande beståndstyper: 0,25—0,80 ”/oo 
för löfskog och 2!'/,—4 ”/o för barrskogar mellan 8 och 15 år. 
Äfven försäkringsbolagen hafva hyst och hysa allt fortfarande sina 
betänkligheter mot att teckna skogsförsäkringar. Deras tvekan torde 
väl ytterst grunda sig på vår bristande erfarenhet uti hithörande ting. 
Statistiken är för ofullständig för att på densamma en tillförlitlig be- 
räkning af risken skall kunna byggas. Häråt gafs uttryck vid det möte, 
som Vereinigung öffentlicher Feuer-Versicherungs-Anstalten in Deutsch- 
land d. 27 och 28 juni 1907 athöll i Strassburg. Man ansåg, att saken 
borde behandlas försiktigt; faran vore ojämn och statistiken bristfällig, 
hvarför den borde än vidare fullföljas och göras mera ingående. 
Emellertid skall jag ej nu vidare fördjupa mig i denna fråga, hvil- 
ken är af den omfattning och vikt, att den väl försvarar sin plats på 
ett blifvande mötes program. I detta sammanhang har det endast varit 
min afsikt att framhålla, att frågan är af stor betydelse för skogsägaren 
såsom ägnad att stärka hans ekonomiska bärkraft genom att öka hypo- 
teksvärdet hos hans egendom. 
