398 ARVID NILSSON 
odlingsarbeten ej är fullt allmän, så är ju en viss mildhet uti lagens 
tvång behöflig äfven för att förhindra rubbningar i skogsvårdsopinionens 
nu pågående hastiga utveckling. 
Det ursprungliga syftet med skogsvårdsafgifterna har ju äfven varit, 
att skogsägaren skulle erlägga dem vid afverkning och sedan återfå en 
större del af dem i mån af utförda skogsvårdsarbeten. Hittills hafva 
skogsvårdsafgifterna visserligen af praktiska skäl endast indirekt upp- 
burits af skogsägarna, men denna omständighet förrycker ju emellertid 
ej nyssnämnda syfte. Att jämsides med en skogslag framtvinga medel 
till af lagen påkallade arbetens utförande, måste betraktas såsom en 
ypperlig väg till skogsvård, och det är väl att hoppas, att det ej skall 
visa sig omöjligt att gå vidare på densamma och att rikligare skogs- 
vårdsmedel sålunda skola kunna framtvingas från afverkningarna till skogs- 
vårdens befrämjande. 
En synpunkt, som i detta sammanhang äfven bör beaktas, är, att 
olika markägare ofta erhålla olika stora bidrag. I det enaslänet har 
den större markägaren icke kunnat erhålla något skogsvårdsbidrag. I 
andra län hafva däremot de större markägarna fått något bidrag, fastän 
proportionsvis icke så stort som de smärre skogsägarna, och jag tror 
icke, att det i något län varit ordnadt så, att från skogsvårdskassorna 
understöd kunnat lämnas de större skogsägarne i den utsträckning, som 
behöfliga skogsvärdsarbeten gjort önskvärd. 
Det har sagts, att bolagen, som ju i allmänhet äro ett jämställa 
med de större skogsägarna, skulle hafva ett så stort eget intresse af 
skogsvårdsarbeten, att de icke alls skulle behöfva blifva föremål för 
något understöd ur skogsvårdskassorna. Man bör emellertid i detta sam- 
manhang lägga märke till, att skogsvårdsafgifterna, såsom jag nyss an- 
tydde, skola återgå till markägarna i den ort, hvarifrån afgifterna kom- 
mit. Gå vi nu till en ytterlighet och tänka oss, att ett län vore sam- 
mansatt af idel bolagsskog, torde väl någon tanke på att icke uppbära 
skogsvårdsafgifter från sådana stora områden icke framkastas. Men nog 
tycker man att det vid dylikt fall vore naturligt, att de afgifter, som 
dessa bolag lämnade, skulle återgå till deras marker. Enhvar vet, att 
det är jämförelsevis få bolag som sköta sina skogar väl, och att de 
flesta bolag således sköta sina skogar mindre väl. All skogsskötsel och 
sålunda äfven de skogsvårdande bolagens är väl ännu ofullkomlig och 
hvarje uppmuntran till fortsatt utveckling af befintlig skogsvård sålunda 
välloflig.  Själffallet synes det mig därför, att den, som önskar skogs- 
vård på alla marker, också skall önska att få lämna bidrag äfven till 
bolagens skogsvårdsarbeten. När skogsvårdsafgifterna skola gå tillbaka 
till skogsägarne, och det således finnes icke blott rättighet utan äfven 
