402 DISKUSSION. 
skogshandtering, själfva få bekosta det arbete, som de måste utföra, i fall de 
verkligen vilja sköta sin rörelse rationellt. 
Jag minns icke ordalydelsen i den nuvarande aktiebolagslagen, men jag 
kommer ungefär i håg, huru det står i det af Kungl. Maj:t nu till riksdagen 
inlämnade förslaget till lag om aktiebolag. Detta förslag är, såsom vi veta, 
utarbetadt i de minsta detaljer för att säkerställa aktieägarne mot bolagsstyrel- 
sens manipulationer i ena eller andra afseendet. Detta förslag innehåller all- 
deles tydligt formulerade föreskrifter om att det blott är den gifna vinsten, 
som får utdelas till aktieägarna. Huru blefve det nu, om detta förslag trädde i 
kraft. Jo, vid ett årsslut utdelar ett skogsbolag ett visst belopp för aktie och 
kallar detta för vinst. Men om bolaget försuttit något af sin skogsodlings- 
skyldighet, det vill säga underlåtit att fullgöra större eller mindre del af den- 
samma, så kommer det att uppstå kalmarker. Nägra år senare kommer skogs- 
vårdsstyrelsen och lämnar bolaget bidrag till skogsodling på mark, på hvilken 
det tillhört bolaget att själft bekosta skogsodling, innan vinst på affären fått 
utdelas. Det har varit ett fel med denna utdelning, ty den summa, som ut- 
delats, har faktiskt icke i sin helhet varit vinst. Man har haft en underlå- 
tenhetssynd på sitt samvete. Man har underlåtit att utföra ett arbete, som 
ålegat detta företag. Det har skett ett brott mot lagen, men dylikt har väl 
en skogsvårdsstyrelse icke rätt att understödja. 
Jag tror, som sagdt, att en skogsvårdsstyrelse bör tänka sig väl före, 
innan den gifver bidrag till ett bolag, och äfven om man icke särskildt tänker 
på alla dessa marker, som ligga kala redan före 1905, så hafva vi i allt fall 
så många mindre skogsägare, som blifvit och fortfarande blifva mer eller 
mindre lurade af virkeshandlare, och hvilka behöfva hjälpas. Ty dessa skogs- 
ägare kunna mer än väl behöfva ett litet bidrag till fullgörande af sina ålig- 
ganden att plantera skog på marken, och jag tror, att skogsvårdsstyrelserna 
göra rätt däri, att hellre lämna bidrag till dessa små markägare än till de 
större. 
Länsjägmästaren Arvid Nilsson: Ofverjägmästare Wallmo yttrade, att skogs- 
vårdsstyrelserna visserligen voro berättigade att lämna bidrag äfven till de 
större skogsägarne, men att dessa skogsägare likväl ej borde få bidrag. Jag 
ber emellertid att få erinra om, att skogsvårdsstyrelserna, såsom jag också nyss 
sade, icke blott äro berättigade utan äfven förpliktade att utlämna bidrag äfven 
till större skogsägare, där så rimligtvis ske kan. Ty lagen har icke gjort 
någon skillnad på olika slag af skogsägare. Skogsvårdsstyrelserna äro således 
skyldiga att i mån af resurser understödja de skogsägare, som äro i behof af 
skogsvårdsbidrag. Företagsamheten ifråga om skogsvård är ännu jämväl på 
bolagens skogar så pass liten i förhållande till den önskvärda, att åtminstone 
från min synpunkt det är fullkomligt påtagligt, att det behöfves påtrycknings- 
åtgärder äfven beträffande bolagsskogar. Då det kraftigaste påtryckningsmedlet 
för närvarande är bidrag ur skogsvårdskassorna, så anser jag, att det vore 
önskvärdt, att skogsvärdsstyrelserna kunde verksamt understödja äfven skogs- 
bolagens skogsvärdsarbete. 
Herr Wallmo erinrade om den stora omfattningen af befintliga kalmarker, 
som hafva uppkommit före 1905 och äro i'smärre hemmansägares händer. 
Ja, det är ju allmänt bekant, att dessa kalmarker hafva en mycket stor om- 
fattning, och verkligt allmän är väl äfven önskan att få skogsodlingsarbeten 
