OM BFHOFVET AF ÖKADE SKOGSVÅRDSAFGIFTER. 405 
likhet med enskilde skogsägare kommit på obestånd, och hvilka låta skogen 
släppa till hvad den kan utan hänsyn till några andra skogsvårdsanspråk än 
dem, som lagen direkt uppställer. Så länge vi sakna en särskild skogslagstiftning 
för bolagen, är det väl nödvändigt att utnyttja de utvägar, som finnas, och 
att fortsätta på den inslagna goda vägen att genom penninghjälp som hämtats 
från skogsbolagens egna marker söka få fram skogsvård äfven på dessa skogs- 
ägares marker. 
Jägmästaren Sljernspetz: Att, såsom ett par talare här synas vilja göra, 
få till stånd en praxis, att bidrag till skogsvårdsåtgärder skall lämnas blott för 
enskildas skogar men ej för bolagsskogar, finner jag för min del icke vara 
riktigt. Det skulle alltför mycket kränka den gamla svenska uppfattningen 
om allas likhet inför lagen. De herrar, som anse, att bolagen icke böra få 
dylika bidrag, synas förutsätta, att bolag i allmänhet äro korporationer, som 
hafva råd till hvad som helst. Men likaväl som det finnes rika och fattiga 
enskilda personer, finnes det rika och fattiga bolag. Och skall en rik bonde 
understödjas för vidtagande af skogsvårdsåtgärder, så vet jag icke, hvarför 
lika gärna ett fattigt bolag skulle kunna få åtnjuta ett sådant understöd. Då 
bolagen i Norrland äro de, som få släppa till det mesta af skogsvårdsafgifterna, 
kan jag icke finna någon rättvisa i, att dessa afgifter uteslutande skola komma 
enskilde skogsägare till godo, utan borde just dessa bolag ha rätt att preten- 
dera på brorslotten af dessa afgifter. 
Herrarna kunna möjligen få den uppfattningen, att jag såsom bolags- 
tjänsteman i detta fall går uteslutande bolagens ärenden, men det gör jag 
icke, utan det är endast som vän af rättvisa och billighet jag yttrat mig, på 
sätt jag gjort. 
Öfverjägmästaren Walbmo: Jag har fått den upplysningen, att äfven i den 
nuvarande aktiebolagslagen samma bestämmelse finnes som i det nya förslaget 
till aktiebolagslag nämligen att, det blott är den verkliga vinsten, som får utdelas 
till aktieägarna. Men då är det äfven nu ett kringgående aflagen att under- 
stödja ett bolag, som har försummat sina skyldigheter. Ty så länge, som ett 
bolag utdelar ett öre i s. k. vinst och på samma gång underlåter att fullgöra 
sina förpliktelser med afseende på skogsodling, är det ett fel i skötseln och i 
bokföringen, och då har icke en skogsvårdsstyrelse rätt att lägga hyende under 
lasten. Det är, som jag nyss nämnde, tvärtom de mindre skogsägarna —— 
hvilka på grund af sin okunnighet om lagar och i sin oerfarenhet i att skrifva 
köpekontrakt oftast komma i klistret vid sina försäljningar till virkeshandlare — 
som framför allt borde ha rätt till understöd och i alla händelser borde ha 
mycket större rätt därtill än skogsbolagen. 
Disponent 7hunberg: De skäl, som häradshöfding Kronlund framdrog till 
stöd för sin åsikt, att ersättning för skogsvårdsåtgärder icke borde lämnas till 
bolag, kan man ju förstå, och jag tror äfven, att det i verkligheten ställer 
sig så, att de största bidragen lämnas till enskilde. När exportafgifterna nu 
äro för små för de behof, som finnas, måste det ju, såsom en föregående 
talare framhållit, blifva en gallring, som verkar i nämnd riktning, då i regel 
den enskilde. har mindre resurser än ett bolag. Den tankegången kan jag 
sålunda väl förstå, i synnerhet som af herr Kronlunds uttalande syntes framgå, 
