410 DISKUSSION. 
till skogsodlingens befrämjande, dels å 67,500 kronor till understödjande af 
skogsvårdsstyrelsernas verksamhet samt slutligen af de anslag, som lämnas af 
hushållningssällskapen och landstingen för att få del af det anslag å 100,000 
kronor, som riksdagen beviljat för skogsodlingens befrämjande. 
Gå vi vidare, så gäller ju frågan också: Skola skogsvårdsafgifterna så- 
som sådana ökas eller skall man slå in på ett annat system för uttagande af 
dessa afgifter? 
Det förslag, som nu föreligger inför riksdagen angående ändringar i 
uppbörden af afgifter för pappersmassa, innebär ju, såsom vi förstå, ett om- 
slag i åskådningssättet, huru skogsvårdsafgifterna skola utgå. Nu är det icke 
fråga om att uppbära skogsvårdsafgifter endast för den trämassa, som utföres 
ur riket, utan äfven för den trämassa, som vidare förädlas inom riket. Om 
man tillämpar detta system, tror jag, att man icke behöfver höja skogsvårdsafgit- 
terna, därest nämligen en allmän tillämpning af den principen genomföres, att 
det virke, som afverkas inom riket, äfven bör draga skogsvårdsafgifter. Skall 
man däremot hålla fast vid det system, som vi nu tillämpa, möjligen endast 
med den förändring, som den nu inför riksdagen framlagda propositionen 
innebär, behöfver man nog höja afgifterna, såvida icke något af de öfriga 
anslagen skall höjas. Emellertid förefaller det mig, hvilket herr Tigerschiöld 
också anmärkte, att frågan är ganska outredd, och att man först borde hafva 
klart för sig, huruvida det gamla systemet för skogsvårdsafgifternas uttagande, 
möjligen endast med den förändring, som föreslagits i Kungl. Maj:ts proposi- 
tion, skall fortfarande vara gällande, eller om systemet i sin helhet bör om- 
läggas, så att allt afverkadt virke skall draga skogsvårdsafgifter. 
Jag förenar mig således med herr Tigerschiöld däri, att något uttalande 
af föreningen nu icke bör göras. 
Länsjägmästaren Arvid MNilsson: Det var högeligen olämplgt, att jag i 
mitt anförande kom att nämna något om bidragen till skogsbolagen eller de 
större markägarna, enär det var alldeles obehöfligt för att styrka behofvet af 
ökade skogsvårdsmedel i allmänhet, hvilket här varit hufvudsyftet. 
Om man underläte att sänka afgifterna för trämassa vid den nu ifråga- 
satta utvidgningen af uppbördsområdet för dessa afgifter, skulle man kunna 
beräkna en ökning af skogsvårdsinkomsterna för hela landet om c:a 100,000 
kronor. Detta belopp skulle sålunda täcka endast en liten del af det behof, 
som skogsvårdsstyrelserna ansett vara så påtagligt och föreligga för ögon- 
blicket. Då det dessutom här gäller att söka förhindra en direkt minskning 
af skogsvårdsinkomsterna i de större skogslänen, borde den ifrågasatta änd- 
ringen af den förevarande kungl. propositionen vara värd att understödjas 
af en förening för skogsvård. 
Beträffande användningen af medlen är denna enligt lagens föreskrift 
underkastad granskning af särskilda revisorer, utsedda af Kungl. Maj:t, lands- 
ting och hushållningssällskap. Jag känner icke, om det i något enda fall af 
revisorerna eller af de ansvarsbefriande myndigheterna, landsting och hushåll- 
ningssällskap, gjorts gällande, att medlen vore illa använda. Jag tror mig 
ha funnit motsatsen: att styrelserna fått erkännande för sin verksamhet. 
Jag kan sålunda icke finna, att det föreligger brist på utredning beträf- 
fande behofvet, när det är fråga om denna oansenliga ökning af skogsvårds- 
medlen. 
