412 DISKUSSION. 
skogsvårdsafgifter icke utsträcktes att gälla jämväl dessa län. Denna försum- 
melse af våra skogslagstiftare har dock i någon mån rättats därigenom, att 
förhållandena ordnats på frivillighetens väg. År 1903 väckte konsul Örten- 
blad motion i Norrbottens läns landsting om tillsättandet af en skogsvårds- 
nämnd, hvilken skulle få medel för att befrämja skogsvårdsverksamheten. 
Första året beviljades 4,000 kronor. Dessa medel ha så småningom ökats, 
så att de nu uppgå till 10,000 kronor, men detta är ju försvinnande litet, 
om man jämför det med hvad Värmlands, Jämtlands och Västernorrlands län 
ha till sitt förfogande, hvilka län räkna vissa årsanslag i hundra tusentals 
kronor. 
Jag har med hvad jag sagt endast velat passa på tillfället att fästa här- 
varande skogsvårdsvänners uppmärksamhet på, hvilka oerhörda vidder af vårt 
land, som ännu ligga snart sagdt utan någon som helst skogsvård. 
Byråchefen Örtenblad: Af herr Nilssons senaste anförande kan jag förstå, 
att han icke menar, att skogsvårdsafgifterna skola höjas, utan allenast att de 
afgifter, som utgå för pappermassa, skola bibehållas vid sina nuvarande be- 
lopp. Om så är, har jag inga betänkligheter emot, att föreningen uttalar sig 
så, som här blifvit föreslaget. 
Jag kan tala om, huru domänstyrelsen kom till de siffror, som i den 
kungl. propositionen föreslagits. Då styrelsen hade att verkställa utredning i 
frågan, förelåg ännu icke något yttrande från skogsvårdsstyrelserna angående 
ökade behof af medel. Det gällde därför att skaffa tal, som gaf samma slut- 
summa som den nuvarande. Man tog till utgångspunkt hela den tillverkade 
trämassan inom landet, och de nya afgifterna skulle ge sammanlagdt ett lika 
stort belopp, som den exporterade trämassan nu ger. Detta problem löstes så, 
att man föreslog en nedsättning i afgifterna. Men det är ingen risk att bi- 
behålla dem vid deras nuvarande belopp, och det är heller ingen risk, att 
föreningen uttalar en önskan i den riktningen, ehuru saken innebär en par- 
tiell omläggning af systemet. 
Auditör von Essen: Herr Nilsson säger sig icke ha funnit något i mo- 
tiven till den nya skogslagen, som bestyrker, att det är otillåtet att under- 
stödja skogsvärdsarbeten till följd af afverkning efter år 1905. Det är riktigt, 
det finns ingenting därom i motiven. Men det faller af sig själft och be- 
höfver icke motiveras, att den, som enligt lagen skall svara för återväxtens 
betryggande efter en otillåten afverkning, också skall göra det på egen be- 
kostnad. 
Herr Nilsson har vidare erinrat om, att det i motiven till lagen står, att 
skogsvårdsstyrelserna i främsta rummet ha till uppgift att gifva råd och upp- 
muntran i fråga om skogsvårdsarbeten. 
För min del tror jag, att ett dylikt uttalande närmast tillkommit 1 afsikt 
att »smörja» lagförslaget, så att det lättare skulle glida igenom. Men i hvarje 
fall kan det aldrig innebära ett medgifvande för en skogsvårdsstyrelse att 
bortse från någon af sina öfriga äfven mycket viktiga uppgifter. 
Kanslirådet TZigerschröld: Sedan jag läst resolutionsförslaget, som innebär 
ett uttalande af att Kungl. Maj:ts framställning icke borde bifallas i den delen, 
som afser en minskning af de medel, som nu ställas till skogsvårdsstyrelser- 
