420 GUSTAF TAMM. 
årigt bestånd där uttagits 140 kr., hvarefter beståndets kvarvarande 120 
kbm. representerade ett värde af 390 kr. 
Ur ett 50-årigt bestånd har uttagits 260 kr., kvarstående 155 kbm. värderas till 650 kr. 
60- >» > » 440 » » 230 >» p > EI 300 
» oo»: 80- a » d 580 >» > DYSTER » 1,800 > 
Allt räknadt per har. Naturligtvis hafva vi här att göra med synner- 
ligen växtlig skog å förstklassig mark, men sådan påträffas flerstädes i 
vart land. 
Ytterligare beder jag få påpeka en stor fördel med de starka gall- 
ringarna, hvilken ingalunda bör förbises, och det är, att jag härigenom 
naturligtvis mycket tidigare än eljest kan erhålla goda timmerdimensio- 
ner och förty nedsätta omloppstiden. Och jag misstänker, att det nog i 
längden är och blir klokast i mer än ett afseende att inrikta sig på tim- 
merproduktion, äfven om det icke är nödvändigt att eftersträfva erhål- 
lande af de gröfsta dimensionerna. 
Att detta gallringsbruk och därmed förknippad intensiv skogsvård, 
såsom bättre klassificering af virkessortimenten, noggrannare tillvara- 
tagande af mindre värdefullt skogsaffall, särskildt för husbehofsändamål 
etc. skall kräfva ökade arbetskrafter, såväl ledare som arbetare, är ju 
helt naturligt. De förra torde vara relativt lätta att anskaffa, näppeligen 
så de senare. Industrien lockar numera ungdomen allt starkare. Frå- 
gan för oss gäller då: Hvad skola vi kunna göra för att få behålla den 
erforderliga arbetskraften i skogsbruket? Svaret lyder enligt mitt för- 
menande så: Skaffa skogsarbetarna trefliga bostäder och upplåt åt dem 
små jordtäppor, stora nog att kunna föda en eller ett par kor! Att till 
dylika ställen anskaffa folk möter enligt hvad jag märkt ringa svårighet. 
Det lilla själfständiga hemmet där ute i skogen, och friheten i skogslifvet 
har ännu för mången stor tjusnings- och dragningskraft. 
Emellertid torde det näppeligen kunna anses, i regel åtminstone, 
vara ekonomiskt klokt och tillrådligt, icke ens för den, som till fullo 
inser det intensiva skogsbrukets oerhörda betydelse, och som därför önskar 
skyndsammast öfvergaåa därtill från det gamla slentrianmässiga sättet att 
sköta skogarna, att med en gång bygga upp en hel del nya bostäder. 
Skogskapitalet blir därigenom onödigt betungadt. Låt oss till en början 
fastslå, att utläggandet af äldre och sämre torplägenheter till skogsmark 
absolut icke bör förekomma utomi särskilda undantagsfall, detta i såväl 
socialt som skogsekonomiskt intresse, en regel, hvilken naturligen gäller 
staten såväl som den enskilde. Börja vi så med tillgänglig såväl ordi- 
narie som extra arbetskraft sköta våra skogar rationellt, böra vi efter 
hand utaf den nu ökade inkomsten använda en del till uppförande och 
