422 DISKUSSION. 
i spetsen endast få blicken öppnad för nödvändigheten af en intensivare 
skogsskötsels införande, om vi skogsmän, när och hvar vi mäkta, i ord 
och handling arbeta för denna intensivare skogsskötsels införande öfverallt 
i vårt land, ja, då skola vi med lugn och tillförsikt kunna se framtiden 
an, då det gäller Sveriges skogsbruk! 
I Diskussion. 
Ofverjägmästare MWallmo: Det var ju ett mycket intressant och uppryc- 
kande föredrag detta — jag har osökt kommit att tänka på det namn Björn- 
son gifvit sitt senaste skådespel »När det unga vinet blommar», då jag hört 
den unga, lifskraftiga jägmästaren tala, och jag ber nu att få tacka honom. 
Hvad beträffar sakfrågan, får nog det inledaren sade om »starka gall- 
ringar» modifieras något. Jag har under min långa praktik gjort undersök- 
ningar öfver gallringar å större arealer, och i detta hänseende fått fram några 
siffror. Det möter stora svårigheter att genomhugga några hektar och lägga 
detta till grund för beräkningarna angående den kubikmassa man kan taga 
ut ur en skog. Därför fordras huggningar i stor skala under en följd af år 
med samtidig noggrann bokföring. Jag har fått fram några siffror, som i 
stort sedt kunna tjäna till ledning vid bedömandet af hur mycket man ur 
slutna bestånd kan uttaga åt gången under förutsättning, att man återkommer 
med huggningen i beståndet ungefär hvart 12:e eller hvart 13:e år. Siffrorna 
äro följande: 
Arsklass. År. Kub.-m. pr hektar. 
IT FR ON GA JIGESSGOOSAdN LÄG 
HT MPEG OLE EI ARTO 
TOVE a tass KÖ OO SEAN 
Vv SM MT OOR der RÖD 
VI IOI—I120 «.... SES 
Vill man göra upp en plan för huggningen i en skog, kan man genom 
denna tablå få fram icke blott, hur mycket man skall afverka, utan äfven 
huru många skogsarbetare man behöfver för att få arbetet utfördt. Det är 
hufvudsakligen i mellersta Sverige jag gjort mina iakttagelser och därifrån 
äro nyssnämnda siffror hämtade. Genom att gå till väga, såsom jag här i 
allra största korthet velat antyda, slipper man att kalhugga skogen. <Före- 
dragshållaren nämnde nämligen, att man bör kalhugga bestånden, sedan man 
1 deras ungdom ansat dem, men då föredragshållaren en tid fått fortsätta 
med de påbörjade huggningarna i bestånden, torde nog hända, att han ändrar 
åsikt samt kommer under fund med, att det finnes andra och bättre möjlig- 
heter än att kalhugga bestånden. Men nu är ej tid att ge sig in på det 
ämnet. 
Starka gallringar äro emellertid något, som jag för min del icke gillar, 
men jag har äfven härvidlag några siffror att anföra, nämligen för den stånd- 
