428 DISKUSSION. 
römmande om Tivedens revir, där en intensiv skogsskötseln efter våra för- 
hållanden anses vara för handen. Se vi på statistiken öfver resultatet af den 
hushållning, som för närvarande föres, skola vi finna, att i hela västra distrik- 
tet priset pr kubikmeter under senaste år gått upp i jämförelse med förhållandena 
inom andra distrikt. Hvarför? Jo, därför att afverkningen här har skett genom 
revirförvaltningarna, och att denna levererat virket vid järnvägarna. Därigenom 
har uppstått stark konkurrens. Förvaltarna måste ha i sin hand ledningen af 
afverkningen och försäljningen, och detta kunna de icke med bästa vilja i 
världen för närvarande. 
Jag vågar icke taga tiden mera i anspråk utan har med detta endast 
velat i korthet angifva ett par riktlinjer: revirens begränsning ock skogarnas 
konsolidering. 
Häradshöfding Kronlund: Jag skulle vilja tillägga ett par saker. Det är 
icke nog med, att reviren minskas, utan arbetet bör decentraliseras, så att 
revirförvaltaren får mera handlingsfrihet, än han för närvarande har, och 
icke blir så bunden af föreskrifter och instruktioner, som han nu är. 
Vid försäljningen bör han icke vara bunden af föreskrifter om, att då det 
säljes virke till ett visst värde, så skall frågan underställas öfverjägmästaren. 
Ju större handlingsfrihet revirförvaltaren har, desto större ansvar måste han 
känna, och desto större fördel måste det vara för staten, förutsatt att det är 
en karl, som sköter sig; och jag får säga, att de unga uppväxande forst- 
männen, åtminstone de, som jag kommit i beröring med, synas mig gifva 
utomordligt goda löften för våra skogars framtid, de synas mig vara ett lifs- 
kraftigt och vaket släkte. Vidare vill jag uttala det önskemålet, att extra- 
ordinarieeländet inom skogsstaten i någon mån minskas. Utaf hela antalet 
fortsmän i statens tjänst är det öfver 50 procent, som går såsom extra, och 
det är dock ett kräftsår för skogsskötseln, att så stor del af våra forstmän 
skola vara extra. De kunna icke antagas ha det intresse för skogsvården, 
som de få såsom ordinarie, och de kunna det icke, därför att de såsom extra 
flyttas hit och dit. Det förefaller mig, som om wvi äfven i det afseendet 
hade åtskilligt att önska och hoppas. 
Slutligen en annan sak. Forstmännen vid statens skogar äro bosatta i 
trakter, där de ytterst litet komma 1 beröring med andra människor, och där 
de så lätt kunna bli isolerade. Det borde vara en uppgift för staten att sätta 
forstmännen 1 tillfälle att komma ut och se sig omkring, att sammanträffa 
med andra människor, att vidga sina erfarenheter och rikta sina kunskaper. 
Det vore i hög grad nyttigt för vårt land, om dessa önskemål kunde bli 
uppfyllda. 
Jägmästare Rringstrand: Då det gäller att skaffa större afkastning från 
våra skogar, så har man, efter hvad jag tror, åtskilliga vägar att anlita. En 
utväg, som man gifvet måste slå in på, är den, som leder till arbetets ratio- 
nella fördelning. Göromålen inom en skogsförvaltning äro så många och af 
så växlande beskaffenhet, att de icke böra handhafvas af en person. Det 
kommer då snart att visa sig bristande intensitet i arbetet. För att man 
skall kunna bedöma våra skogars afkastning, måste man ha tillgång till siffror, 
som visa, hvad vi ge ut, och hvad vi få in på dessa skogar. Det förutsätter 
äfven en utredning angående hvad som finnes i skogarna, och huru virkes- 
