STÖRRE AFKASTNING FRÅN VÅRA SKOGAR. 429 
kapitalet är beskaffadt. Redan i detta afseende tror jag, att det brister åt- 
skilligt, både hvad den enskilda skogshushållningen beträffar, och hvad angår 
statens skogar. För att en sådan fullständig utredning skall kunna göras, är 
det, som jag nyss antydde, nödvändigt, att man slår in på arbetsfördelningens 
väg. Utredningen måste öfverlämnas åt en särskild kår inom skogsstaten med 
uppgift att beräkna, hvad skogarna kunna lämna. Sedan det väl är gjordt, 
har revirförvaltaren att från skogarna uttaga, hvad de kunna lämna, och ut- 
nyttja dem på bästa sätt. Afven där har arbetsfördelningen tillfälle att visa 
sina goda verkningar. —- När det slutligen gäller att förvandla det utstämplade 
virket till penningar, lämnar det nuvarande förfaringssättet, särskildt då det 
gäller statsskogarna i Norrland, åtskilligt öfrigt att önska. Det går nu så till, 
att samma år, som stämplingen utföres, virket utbjudes till försäljning. Detta 
sker vanligen i september och oktober månader, sedan stämplingslängden varit 
tillgänglig från början af augusti. Den korta tid spekulanterna ha på sig 
föranleder, att deras utredning icke kan bli så noggrann, som önskligt vore, 
och för att nu icke bli besvikna på affären hålla de sig i sina anbud på 
den s. k. säkra sidan. Om utstämplingen verkställdes året förut, så att mera 
tid funnes för undersökningen, skulle den äfven kunna göras noggrannare, 
och därigenom hade man äfven möjlighet att erhålla högre försäljningspris. 
Pröfningen af anbuden genom en icke sakkunnig myndighet, konungens befall- 
ningshafvande, torde ock höra till de förhållanden, som påkalla ändring. 
Jag ber slutligen att få instämma med häradshöfding Kronlund i hans 
senaste yttrande, däri han framhöll önskvärdheten af, att jägmästarne, särskildt 
i de norra trakterna, bli i tillfälle att komma mera ut och träffa hvarandra. 
Skulle det icke därför vara lämpligt, att möten anordnades distriktsvis under 
öfverjägmästarens ledning, hvarvid utbyte af tankar och erfarenheter skulle 
kunna äga rum? 
Öfverjägmästare Wallmo: Jag vill blott göra en liten erinran med an- 
ledning af hvad herr Barthelson yttrade om det fördelaktiga i att upphugga 
virke. Jag har inom mitt distrikt från sistlidna vinter ett exempel att anföra 
i detta afseende. Från en kronopark utbjöds en del virke på rot, men det 
erbjudna priset syntes lågt och efter öfverläggning med jägmästaren beslöto 
vi att icke antaga detsamma. Vi höggo alltså upp virket själfva i lämpliga sorti- 
ment och körde det till närmaste järnvägsstation, där det såldes med det re- 
sultat, att vi efter afdrag af huggnings- och körningskostnaderna hade 100 
procent mera i behåll, än om vi sålt det på rot till erbjudet pris. Jag tror 
därför, att vi ha ekonomisk fördel af, att börja frångå det gamla systemet 
att sälja på rot. För att kunna göra det fordras emellertid arbetare, och så 
återkommer man alltid till nödvändigheten af att skaffa en fast personal på 
våra kronoparker. 
Beträffande den af herr Barthelson uttalade önskan, att reviren skulle 
hållas inom måttliga gränser, så att ett bättre öfvervakande af skogsvårds- 
arbetet skulle kunna äga rum, kan jag naturligtvis icke annat än instämma 
häri. Men jag kan heller icke underlåta att i detta sammanhang göra mig till 
tolk för ett annat önskemål, i synnerhet som jag till min glädje: ser, att flera 
riksdagsmän äro här närvarande. Det önskemålet rör den nya löneregleringen. 
Det är visserligen sant, att denna ännu icke ägt bestånd i två år, och jag vill 
därför ej heller säga något om lönernas storlek, vi få vara tacksamma 
