468 GUSTAF LUNDBERG. 
Askens kultivering å kalmarker, å utdikade kärr o. d. skedde i regel med plante- 
ring af alnshöga plantor eller mera och det gängse förbandet torde vara 1,5 X 1,5 
aln (eller c:a 1IX1 m.). Tidigare användes i Danmark gärna förbandet 
3X3 alnar (2X2 m.). Emellertid är asken ett trädslag, som äfven är lätt 
att så — billigt frö med stor grobarhet. Hos Skovrider MUNDT sågs jämväl 
sådder — alltid gjorda i sammanhängande rader ungefär som vanliga eksådder. 
Å gräsbunden mark ansågs sådden vanskligare. Vid de sådder, som besågos, 
voro såddränderna på 2 alnars afstånd med en rad planterad al som skydd 
emellan. Den borttogs i den mån beståndet började sluta sig. Mössen äro 
farliga fiender också för askkulturerna. Hos Skovrider MUNDT besöktes ett 
ganska illa gnagdt bestånd, som medelst kupning åter räddats. Genom upp- 
kupning af jord ofvanför det angripna stället bildas ett nytt rotsystem, och 
eget nog synes äfven boken någon gång kunna räddas på detta sätt, ehuru 
det naturligtvis är vanskligare än med asken. Allestädes i Danmark göra 
mössen stor skada, där marken hade anlag för gräsbundenhet. Kanske är 
det den intensivare jaktvården med dess nästan totala utrotande af alla mös- 
sens fiender — räf, gräfling, ugglor o. d. — som något är skulden härtill. 
Från skogsmännens sida fördes utrotningskriget allestädes med stor hätskhet, 
och de summor, som mångenstädes årligen användas till bekämpandet af 
mössen, äro kolossala. Det mest rationella medlet ansågs vara strykninhvete 
utlagdt i smärre tegelrör för att hindra småfåglar och andra djur att komma 
åt hvetet. Trähålkar ansågos dock vara bättre än tegelrör, som genom sin 
absorbtionsförmåga urlakade giftet. Rören lågo ute och underhöllos från 
september till våren och särskilda arbetare voro å vissa trakter jämt syssel- 
satta härmed. För större ungskogskomplexer kunde kostnaden gå på 3 å 4 
kr. pr tunnland och år. 
Tysk lönn är ett trädslag, som på sista tiden börjat rätt mycket använ- 
das för inplantering i smärre grupper i hålor och dylikt. Enligt Skovrider 
KocH skulle rätta platsen vara sluttningarna kring kärrhålorna, medan björ- 
ken bäst passade själfva kärren. Lönnen har en enormt hastig växt och är 
redan vid ringa ålder afsättningsbar till svarfträ o. d. och har vid gröfre 
dimensioner som bekant rätt stort värde inom snickeriet, ej minst i små- 
dimensioner till skaft, borstämnen och otaliga småsaker. Som underväxt i 
ekbestånden har lönnen nog sin bästa användning. 
Beträffande ekskogarna kom jag naturligtvis mångenstädes i beröring 
med dessa och fick lära känna och beundra det intensivare kulturarbetet, 
beståndsvården m. m. Jag fick se prof på de af holländska ollon uppdragna 
beståndens större frosthärdighet och vackrare stamform än deras, som uppdragits 
ur danska ollon. Dessa senare voro i sin ordning vida öfverlägsna de franska. 
Emellertid ha ju de danska ekskogarna helt nyligen skildrats i Skogsvårds- 
föreningens Tidskrift, hvarför jag här ej vidare ordar om dem. 
Jag har förut nämnt några siffror om arealer, inkomster och utgifter 
m. m. från ett danskt statsskogssdistrikt. Som emellertid förhållandena där 
— de öfvervägande arealerna voro beväxta med ungskog — förorsakade en 
för danska förhållanden ovanligt låg inkomst, torde några siffror från ett af 
ålder välskött privat distrikt — Brahe Trolleborg — kunna vara af intresse. 
Enligt de uppgifter härom, som välvilligt lämnades mig af Skovrider KocH, 
utgör totala skogarealen för Brahe Trolleborgs skovdistrikt 3,342 tunnland, 
hvaraf egentlig skogsmark omfattar 2,868 tunnland. Öfriga 474 tunnlands 
