SMÄRRE MEDDELANDEN OCH NATURMINNEN, 475 
Får granen sitt toppskott skadadt, skynda alla grenarna i öfversta kran- 
sen att i konkurrens med hvarandra sträfva uppåt för att ersätta den skadade. 
Inom ett år eller par har en af dessa grenar fått försteget och då falla van- 
ligen de öfriga tillbaka. Beroende på trädets ålder utjämnas det lilla knäet 
nästan helt, och trädet har icke förlorat något nämnvärdt 1 timmervärde. 
Annat är det med tallen. De grofva kvistarna ha svårt för att böja sig 
uppåt och de afstå sedan icke gärna från konkurrensen, utan i den skadade 
toppens ställe blir där antingen ett litet förkrympt toppskott eller flere lika 
eller olika höga halfgrofva toppar. Allt detta sker dessutom hos tallen så 
mycket långsammare än hos granen, att trädet under tiden, förhindradt att 
utveckla sig på höjden, växer skarpt på grenarna, får stammen krokig och 
knotig samt timmervärdet förstördt. 
Icke mindre viktigt än att vid afverkning öfvervaka, att återväxten betryggas, 
synes det därför vara att tillse att det för hvarje plats rätta materialet därvid kom- 
mer till användning. 
Skogsväårdsstyrelserna äro ju så nya, att deras metoder ännu ej blifvit 
kända, och väl ej heller enhetliga, men redan ha tidigare försyndelserna 
beträffande valet af trädslag varit så talrika, att all anledning synes föreligga 
att taga denna angelägenhet till tals och få den under diskussion. 
För en icke fackman, som förf., är det i själfva verket svårt att förstå 
den stora förkärleken för tallen äfven på torra, grunda marker. 
Väl har tallen ju i allmänhet något högre marknadsvärde, men dessa 15 
å 20 2, hvilka emellanåt gå ned till nästan intet, uppvägas väl totalt af 
granens kortare växttid. 
Granen med dess tätare barrverk, dess rikligare och mera fukthållande 
affall medför väl på mjuka och fuktiga marker fara för försumpning. Men 
just dessa egenskaper böra ock göra den lämplig på torra, grunda, högländta 
marker, där fuktighetens bibehållande utgör ett lifsvillkor för skogens bestånd 
och förkofran. 
Särskildt i våra kustlandskap där såsom t. ex. i Bohuslän och Stockholms 
län skogsmarken till stor del består af ett grundt jordlager på slät eller obe- 
tydligt bruten berggrund, kan man icke undgå att ställa sig skeptisk beträf- 
fande värdet i ungskogar af tall. Som ungskogar te de sig visserligen vackra 
och lifskraftiga, men där man ser dem som afverkningsfärdiga, se dessa tall- 
skogar rätt förkrympta ut. En samling martallar, af hvilka ett och annat träd 
lämnar ett timmer, men hvilka i stort sedt sakna allt timmervärde. 
Skulle icke granen under sådana förhållanden lämna en vida bättre afkast- 
ning eller ränta å skogsmarken? 
Det är för att uppkalla sakkunnig person att belysa alla hithörande för- 
hållanden, som denna artikel blifvit skrifven. 
Jordägaren, som ju numera beträffande sin skogsvård blifvit ställd under 
skogsvårdsstyrelsens förmyndarskap, bör ju kunna vara fullständigt trygg för 
att statens ingrepp i hans fria förvaltningsrätt icke innebär åtgärder, som kunna 
verka hämmande eller inskränkande på skogsmarkens rentabilitet. 
FRANS L. STOLT. 
