OM BEFORDRANDET AF EN INTENSIVARE SKOGSVÅRD I VÅRT LAND, 491 
gifva en sparad slant för framtiden, då ett eget hem kan för- 
värfvas. 
Bland alla de bestämmelser, som ett arrendekontrakt plägar inne- 
hälla, torde ingen vålla så många svårigheter och ofrivilliga orättvisor 
som frågan om arrendators skyldighet att underhålla husen å den arren- 
derade lägenheten. Visserligen skola enligt gällande arrendelag vid så- 
väl af- som tillträde brister uppskattas genom laga syn, men grunderna 
för denna syn kunna med bästa vilja i världen icke blifva helt desamma 
vid två skilda tillfällen, i synnerhet som synemännen ofta, för att icke 
säga oftast, vid båda tillfällena icke äro desamma. 
För min del anser jag det vara lämpligast, att underhållet be- 
strides af jordägaren mot det, att arrendator erlägger en viss årlig afgäld. 
En annan svår fråga är den om mulbete i skogarna. Betet synes 
mig böra begränsas till ett minimum, icke blott på grund af den skada, 
som det ofta medför på skogsåterväxten, utan jämväl med tanke på 
den gödning, som vid skogsbete går förlorad för åkrarna. 
Det faller af sig själft, att upprättandet af ändamålsenliga arrende- 
kontrakt af här ifrågavarande slag icke kan ske schablonmässigt, utan 
vid hvarje särskildt fall kräfves det den intimaste kännedom om hvilka 
arbeten som skola utföras och hvad som kan och bör åläggas en 
arrendator. 
Ett väl afvägdt arrendekontrakt är ett stort steg på vägen till vin- 
nande af en god arbetsprodukt. 
Det må än en gång skarpt framhållas, att skogsarbetet är för ar- 
betarna det viktigaste, när det gäller skogens skötande, och åkerbruket 
måste komma i andra hand, alldeles som för en tjänsteman tjänsten 
skall vara hufvudsak, bisysslor utföres blott på lediga stunder. 
Härmed är icke sagdt, att skogsarbetaren skall vansköta sin jordbit, 
utan blott att han icke skall hafva mera jord, än att den kan skötas och 
skötas väl under de tider han utan skada för skogen kan vara hemma. 
Skogsarbetarnes jord är blott medlet att framföda för skogarna er- 
forderligt folk och dragare, men får icke blifva skogsarbetarnas hufvud- 
sakliga födkrok. 
Taga vi nu i betraktande huru det för närvarande är ställdt 
på de stora kronoparkerna och de stora bruken och bolagsskogarna 
med ordnandet af arbetskraften i skogarna, så skola vi se, att på många 
ställen skogsarbeten, åtminstone gallrings- och kolningsarbeten, med mot- 
vilja verkställas af arrendatorer, som genom kontrakt äro ålagda att utföra 
dessa arbeten. Jag säger, att det ofta sker med motvilja och det på grund 
däraf, att de hafva mer än fullt upp att göra med skötandet af sina 
arrendegårdar. Här föreligga sålunda fall, då arbetstillfällena icke mot- 
