SVENSKA SKOflARNES HISTORIA. I3 



\itlrif;Iictcr inom ])()laronii-;Klcl ocli [)ä de liöfi;re fjällen tviiifrat de växter, 

 som Riimiitl uthärda där, att antaga dvärgartade former, lijörksläktet 

 t. CN. representeras här af låga, krypande buskar så.som dvärgbjörken, 

 medan det s)tlligare antager våra björkträds resliga, vackra gestalt. 

 \'ideslaktct agei' i den högsta norden en serie representanter, som skicka 

 sina kry])ande stammar genom markens öfversta lager, medan enda.st ett 

 fätal små blad skjuta u])p öfver markytan. Dess sydligare växande 

 släktingar antaga däremot videbuskarnas yppigare, stundom nästan träd- 

 artade skepnad. Det var en flora af dylika dvärgformer af arktiska 

 viden, dvärgbjörk, fjällsippor, fjäll.saxifragor, i allt något hundratal blom- 

 växter, samt en del mossor, lafvar och svampar, som efter istiden för.st 

 tog<j vårt land i besittning. Sötvattensleror inom länderna söder och syd- 

 ost om Östersjön, i .sydöstligaste Finland, i Danmark och inom Sverige 

 i Skåne, Småland, Öland, (iotland, Västergötland och Närke hysa rik- 

 liga växtlämningar, som ådagalägga, att så varit förhällandet. Den stän- 

 diga förekomsten af vattenväxter, en artgrupp, som fullständigt saknas 

 inom de nordligaste delarna af det arktiska området, så.som Spetsbergen 

 och norra (Grönland, \isar emellertid, att klimatet i Sverige varit låg- 

 arktiskt \id denna tid. Genom sammanställning af de nutida fcirekom.st- 

 villkoren för de växtsamhällen, af hvilka rester ligga inbäddade i våra 

 äldsta sötvattensleror, är det möjligt att med ganska hög grad af san- 

 nolikhet bestämma sommarklimatets beskaffenhet i Sverige under detta 

 fcirsta skede af ])ostglacialtiden. Under början af detsamma varade 

 sommaren blott fyra månader, vid slutet hade den vuxit till fem, och 

 nedanstående siffror gifva ett uttryck i ° C. för den försiggångna klimat- 

 Airbättringen: 



maj juni juli augusti september 



Medeltemperatur vid början af den högnoniiska florans tid o" 1,5 — 2° 6° 4 — 5° i — 2° 

 . slutet » « » . , 4° 7° 9° 7—8° 3—4° 



Det är först då vegetationsperioden nått den längd som vid slutet af 

 ifrågavarande skede och dä den växterna till buds stående värmesumman 

 hlifvit så stor som de sistnämnda talen ange, som någon skogsväxt är 

 möjlig. Det härdigaste af de skogsträd, hvilka söderifrån utbredde sig 

 öfver Skandinavien, var björken, och vi skola nu öfvergå till en skildring 

 af de äldsta skogar, hvilka lefde i värt land under hvad man kallat 



Björkskogarnas tid. Mellan de understa lagren i Sydsveriges torf- 

 mossar och kalktuffer samt de längst mot norr framskjutna skogarna i 

 .Skandinavien finnes en betydande analogi, när man fäster sig vid växt- 

 arterna, .som ingå i bäggedera. Glasbjörkens, Betida odorata, för- 

 måga att uthärda låg temperatur synes stå i närmaste samband med 



