. 14 GUNNAR ANDERSSON. 



hunuida en proportionsvis stor nederbörd och luftfuktighet forefinnes. 

 Inom det atlantiska områdets kustländer, södra Grönland, Island och 

 Skandina\ien, är björken härdigare än barrträden, men inom norra Ryss- 

 land, Asien och Amerika är förhållandet motsatt. Dä nu björkskog med 

 mer eller mindre inblandning af asp (Populus tremula) bevisligen varit 

 den första skogen i södra Sverige, kan man däraf sluta, att klimatet 

 äfven då varit relativt fuktigt, ett påstående för hvilket äfven andra 

 skäl tala. Om dessa första björkskogar ha vi dess \ärre alltför ringa 

 kunskap, då de lager, i hvilka deras lämningar inbäddats, ej ännu äro 

 tillräckligt ingående studerade. I det stora hela synas de dock haft 

 stor likhet med tjällens nuvarande. I dem ha lefvat utom björk och asp 

 talrika videarter, af h\ilka dock icke alla .synas ha följt med upp 

 i tjälltrakternas nutida björkskogar. De olikheter, som i dessa afseenden 

 förefinnas, stå sannolikt i samband med skillnader i fuktighetsförhållan- 

 dena. Liksom i nutiden funno nog på olika lokaler olika växtsamhällen 

 hägn under björkens skugga. Af de torrare med kråkbär, odon, mjölon 

 m. fi. ha flerstädes påvisats spår. Det behöfver emellertid knappast 

 framhållas, att under ingen tid hela Sverige varit täckt af endast björk- 

 skogar; dessa ha endast varit skogens förtrupper, efter h\-ilka tallskogens 

 legioner sakta, men oemotståndligt följde, i samma mån som klimatet 

 och särskildt temperaturen så förändrades, att deras fordringar tillfreds- 

 ställdes. 



Tallskogarnas tid. Under en mycket lång period, kanske bortåt 

 två tredjedelar af den, som förflutit efter istiden, har tallen \-arit de 

 svenska skogarnas enarådande herre. Dä fanns ej granen, som är en 

 senare inkomling från öster, ej heller eken, som ännu ej inträngt från 

 söder. Bevisen härför äro de hundratusental grofva stubbar af tall och 

 de massor af tallkottar, tallbarr m. m., som uppgräfts ur torfmossarnas 

 undre delar ej minst i södra Skandinavien och äfven i trakter där, så- 

 som i Danmark och södra Skåne, detta träd praktiskt taget icke funnits 

 vildt i historisk tid. 



Genom jämförande sammanställningar särskildt mellan tallskogens 

 utbredning inom norra Ryssland och temperaturförhållandena inom de 

 trakter, där dess gräns går fram, har det varit möjligt ådagalägga, att 

 klimatet vid tiden för tallens invandring hos oss så förmildrats, att vege- 

 tationsperioden varade 5 ä 6 månader, med början i maj, och att årets 

 varmaste månad juli hade en medeltemperatur af 12° C. Anda till dess 

 denna stigit till omkring 16° C. och vegetationsperioden i motsvarande 

 grad förlängts, var tallen ensamrådande, .sedan fick den inom södra och 

 mellersta delarna af landet en svår konkurrent i eken. Att ifrågavarande 

 omgestaltning af skogarnas allmänna karaktär skett småningom och att 



