SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I9O3. II. I. 



Om torrläggning af försumpad skogsmark. 



Af J. O. af Zellén. 



HctydliLia områden af värt land upptaj^as af sankmarkcr. Man 

 linr licraknat, att onikrinj^ 5 millioner hektar, eller 12,5 procent af 

 landets ytvidd, utgöras af kärr och mossar. Afven om en betyd- 

 Iil; del af dessa är sä belägen eller af sådan beskaffenhet, att dess 

 lorriäggning genom vattcnafletlning ej kan ifrägakomma, återstå likväl 

 .uisenliga \idder, .som härför äro möjliga. \'itl bedömandet af sådana 

 arbetens ekonomiska bärighet måste hänsyn tagas ej allen.ast till niark- 

 förvärfvel utan äfven till förbättrandet af vegetationsförhållandena å den 

 nårbelägiia fastmarken. .Stark tjålbiklning, råa och kalla dimmor, tidiga 

 hosifroster atftilja försumpningania och in\erka menligt på den omgif- 

 \ande skogens vä.vtligliet. Cienom ()f\ertlö(ls\attnets bnrtlorande före- 

 kommas dessa ölägenheter, och betingelserna för vegetationen blifva da 

 g)'nnsammare genom en tidigare vår och senare höst. lui sådan ökning 

 af växttiden med ett jiar \eckor är af stor betydelse, i synnerhet pä en 

 sä hög breddgrad som \ar, och den förutvarande .skogsproduktionens 

 stegring sk;ill mångenstädes göra i öfrigt för kostsamma vattenafiednings- 

 företag ur ekonomisk s\iipunkt möjliga. Somligstädes kan äf\en en mera 

 iifullständig aldikning \ara jiakallail, iläi' en möss vegetation hotar alt 

 utbreda sig öfver kringliggande låg fast mark, och år från ar inkräktar 

 |iå denna. Åtgärderna \id afdikningen inskränkas då till Inad som 

 erfordras för att hindra denna inossvä.xternas utbredning. 



hör att ofvan nämnda fordelar af en full.ständigare vattenafledning 

 skola \innas, måste sum|)niarken helt och hållet torrläggas. Den åsikten 

 hor man ofta uttalas, alt afdikning för skogsproduktion ej beh()l\er göras 

 så djuj) eller så full.ständig som tor odling till åker, men en sådan före- 

 ställning är alldeles oriktig. Trådens rötter tränga (lju|)are ned ån sä- 

 des\ ä.xlernas och äro mycket känsliga för bottensyra. 



Någon gång görcs den invändningen mot torrläggning af kärr och 

 mossar, all fara hiirigenoni skulle u|)psia alt, lill men för skogsväxtlig- 



