OM TORKLÄGGNING AK FÖRSUMPAD SKOGSMARK. 2$ 



.syiiiicrliet : det ötVc joidlafyrcl, Inarför ocksä .sommartorkan visar sig 

 mest ödesdiger för ängarne. Mark utan vegetation visar sig visserligen 

 stå efter mossmarken, men framför all annan i fråga om fuktighetens 

 bibehållande. Tiita, kraftigt växande skogsbestånd uttorka de djupare 

 jordlagren ojämförligt mycket mer än andra växter. Denna skogsträ- 

 iIlmis benägenhet att dränera det dju[Jt liggande jordvattnet är beroende 

 af blacKcrkels betydliga transpiration, uppgående för löfträden pä en 

 dag till 2 ä 4 gånger vikten af bladens torrsubstans. Till och med 

 barrträden afdunsta nära hälften af barrmassans torrvikt. Förhållandet 

 mellan producerad organisk växtsubstans och den afdunstade vatten- 

 kvantiteten kan till och med uttryckas med siffror, och man har härpå 

 grundat en enkel men säker metod för att bedöma vattenförbrukningen 

 hos skogsträden gent emot hos åkerbruksväxterna. Om en växt för 

 produktion af loo gram organisk torrsubstans i blad, stam eller stängel, 

 rot och frukt under tiden härför afdunstat 3 liter vatten, så angifves 

 det relativa transpirationstalet med 300. Prof. Heilriegel har under åren 

 1868 — 1873 genom kulturförsök i sandjord påvisat, att de genomsnittliga 

 relativa transpirationstalen för våra viktigaste kulturväxter vid normal 

 växtlighet u[)pga till mellan 273 och 376 eller i medeltal 324. En klöf- 

 \erskörd med 4, ,500 kg. torrsubstans per hektar och 310 såsom transpi- 

 rationstal, påfordrar alltså 1,395,000 kg. vatten, motsvarande en vatten- 

 pelare af 140 mm:s höjd. En bokhögskog på god ståndort producerar 

 årligen på en hektar i medeltal 7,057 kg. torrsubstans, hvartill efter 

 samma transpirationstal erfordras 218 mm. vatten. Häraf framgår, att 

 skogsväxten, åtminstone af löfträd, behöfver en nära dubbelt så stor 

 \attenk\antitet som åkerbruksvä.xterna. Men då endast en del af ne- 

 derbörden kommer vegetationen till godo, så följer däraf, att löfskogens 

 e.xistens är i fara öfverallt, där nederbörden belöper sig under 400 mm. 

 Uti Tyskland falla under medelår 700 mm., i Sydtyskland 800 mm., 

 och skogarnes vattenbehof är alltid där fullständigt tillgodosedt. Till 

 och med på rj-ska .stepperna falla nära 500 mm., fullt tillräckligt för 

 tlärvarande vegetation, om regnet kunde utan förlust af jorden upptagas. 

 1 los oss är nederbörden vida större än afdunstningen. Öfverskottet af- 

 rimier i våra betydliga floder. För hela landet angifves medeltalet af 

 nederbörden till 501 mm., men för de tvenne nordligaste länen till endast 

 402 mm.; för det öfriga Norrland till 476, för Svealand 552 och för 

 Götaland 574 mm. Rikast på nederbörd äro västra sluttningarna af 

 småländska och västgötska höglanden. 



Intet tvifvel råder alltså därom, att ej bland alla vegetationsformer 

 skogar med godl kronslut äro de stör.sta vattenkonsumenterna på jorden, 

 och att de .således kraftiga.st bidraga att torrlägga marken Med till- 



Sko^svHrils/orfnhigffts Tiiiskri/t iqnj. 2' 2 



