l'A MOSSEN VII) ORRLEKEN. 



5' 



v\n'^ meil dessa mina svailinj^ar ocli atl lala åtskilliga af dem med lihcl 

 plikta för den förtret, de tillfogat mina |)lanteringar. 



Morgonen den 16 oktober var en af dessa härliga höstmorgnar, som 

 ibland kan, äfven sä där ärs, sta en till buds. Rimfrosten hade kommit 

 ljungen att likasom stelna, så att det knastrade om fötterna, när krono- 

 jägaren och jag, ledda af en lyktas matta sken, trefvade oss fram i 



Fig. 2. Tallgren, på Iivilken toppknoppen afbitits, hvarigenom från sidoknop- 

 parnu utvecklats fyra lika kraftiga skott (Fot. H. Hesselman). 



höstmörkret öfver ljungmarkerna till den ute på mo.ssen befintliga kojan. 

 Xattnet ä mossen var betäckt af ett under natten bildadt tunt istäcke, 

 som brast vid Inarje steg vi togo. 



Skjutkojan, fanta-stisk att skåda i det halfdunkla lyktskenet, befann 

 sig i några större sammanhängande starrtufvor. Sedan jag kommit dit 

 in och placerat mig på en på ända i mo.ssen ditförd större, fyrkantig 

 råttfälla, kände jag mig någorlunda behaglig till mods. Omsider bör 



