PÄ MOSSEN VII) ORRLEKEN. 55 



fällan, bo^ilVcr ja^ iiiij; iil ur kojan stel och frusen, framfor allt om 

 fötterna, hvilka dyvaltnet i mossen låtit <;en()m^ä en kneii)kur, kanliäntla 

 ej sä rekommendabel för reumatici. Sedan jag samlat upp de skjutna 

 fäglarne, begifver jag mig hemåt, nöjd att en gång hafva fått pröfva 

 pä orrskytte pä lek, som sedan ungdomens tid hägrat för min inre 

 syn. IJetta skytte förefaller måhända — om än så skadligt — mera 

 stämningsfullt i vårens dagar, dä djur- och växtlifvet står i begrepp att 

 tira sitt lifs högtid, och den mänskliga anden fylles af förtröstan och 

 ho|)i) om ett snart äteru|)[n'aknandc af den slumrande naturen. 



Mellan jag så vandrar hemåt och kastar en blick på de skjutna 

 orrarnc, som nu synas hafva anlagt sin \ackra vinter- och vårskrud med 

 den s\arta, i grönt skimrande halsen, faller tanken på den omständig- 

 heten, hvarför orrarne samlas till lek sä här års, då vintern med sin is 

 och snö står för dörren. Ar det därför, att de vilja påminna sig vårens 

 frojdefulla dagar." \"\ vela det ej. Men hvad vi veta, är att orrfageln 

 vid dessa, om \i sa må säga, höstsammanträden samlar sig i större eller 

 mindre flockar, som sedan hålla tillsammans en lång tid bortåt, bistående 

 hvarandra i afvärjandet af faror enligt den gamla regeln, att många ögon 

 se mera än två. 1 1\ ad som i afseende å dessa lekar eller samlings- 

 ])latser behnnes egendomligt är, att fåglarne i en trakt icke samlas på 

 ett lekställe utan pä flera och detta oaktadt dessa ställen ibland ligga 

 så nära hvarandra, att orrspelet med lätthet höres från ena .stället till 

 det andra. Synbarligen måste det vara orrarne från vissa områden, som 

 samlas pä en är frän är gifven plats, inom denna trakt och som ej tillåta 

 andra frän ett annat område att där närvara. Jag fick den uppfattnin- 

 gen, då jag flere morgnar ä ratl erfor, hurusom orrarne, dä de flögo 

 från lekplatserna, och då ännu skilda, ej styrde kosan till den andra 

 lekplatsens område, utan höllo sig inom sitt. Huruvida detta deras be- 

 teende berodde pa klasshal inom släktet eller framkallades af oenighet 

 mellan närboende stammar af samma släkte, därom vågar jag ej yttra 

 miii, utan öfverlämnar det till biolo"iens af^örande. 



