NÅGRA INTRYCK TKAN NYKYRKA LÄKKTRÄDSPARK I IINLANI). 57 



HaikcMis tjocklek liar s\nt.s mi^ ui)!'^-» till c:a ,^ a 4 cm. vid bröstliöjtl. 

 Hcslaiulet lär lia u])[)(iragits är 1738 genom siulti, men seclan dess torde 

 hjäipplanterinj^iar iiatXa ägt rum till är 182 1. rräilcii hafva upptlragits 

 i förband med 1 m. a Island. 



Märkligt nog saknas fullständigt de lisiga, sabelformiga, korkskruf- 

 liknande, rottjocka exemplar, som vi ofta se i \åra lärkträdsbe.ständ 

 äfven, ehuru i mindre grad, när de.ssa äro slutna. Träden, som äro ovan- 

 ligt jämntjocka, kxistfria och fuUl rak;i utan minsta krök, likna mest \'åra 

 .allra vackraste motallar, fast lärkträden äro ojämförligt mycket högre. 

 Ungefär en .sjätte<lel — undantagsvis sä mycket som en fjärdedel — af 

 stammen up|)tages af kronan. Grenarna äro korta, sällan äfven i slutna 

 bestand ölVer 2 m. länga, .\nnat ;u- gif\etvis förhållandet i beståndets 

 yttcrkanici- samt i luckorna. 1 )e torra k\istarna s_\-nas i allmänhet hafva 

 bortfallit. .\ de ])arliL'r, dar starka gallringar hafva företagits gå de 

 friska grenarna längre ned • — ofta ända till en tredjedel af stammen. 

 ,S\art kvistarna halXa i allmänhet här ej bortfallit. 



Att döma al de mångenstädes fällda stammarna synes tillvä.xten 

 haUa varit starkast under de 50 första åren, men sedan aftagit. 



Märkvärdigt nog syntes inga angrepp af lärkträdskräftan. — 



Man ma dock ej tro att sibiriska lärken under alla förhållanden 

 erhåller samma \ackra växtform. I botaniska trädgärden i Petersburg, 

 som är belägen på lerjord meil ett synnerligen djupt och rikt matjords- 

 lager finnas flera ohka lärkträdsarter såsom L. sibirica, euro])aa, dahurica, 

 pcndulina om 80 — 100 års ålder. Dessa, äfven L. sibirica, som upp- 

 \uxit enstaka, haf\a \)i\ det hela taget den sabelformiga och rottjocka 

 växt, .som vi här äro \ana att se. Samma är förhållandet med de si- 

 biriska lärkträd, som finnas i ryska skogsinstitutets park. 



Det är ju för öfrigt antagligt, att om lärken uppdrages i för detta 

 trädslag ej passande omständigheter, skall detta åter\erka på individen. — 

 Om våra vanliga furor uppdragas med för stor ljustillgång och å allt för 

 god jordmän erhålla triiden ju ett näringsöfverskott och rottjocka, kvis- 

 tiga exemplar bildas. Att döma af Xykj-rka lärkträdspark, synes för 

 trädslaget bäst lämpa sig en ej allt för g<jd, men djup jordmån, hvar- 

 jämte trädslaget bör uppdragas i rena bestånd, där slutenhetsgraden kan 

 hållas lika stor, som i våra \anliga tallskogar. Små gallringar böra 

 ofta företagas. 



]Vilh. Ekman. 



