FRÄN rPl'L.\NUSSKO(iARNi;. 89 



skoff.sbrukssält hulXuilnlXTrkninijeni , vid luilkcn den öfvcrvägandc dclt-ii 

 af timniei-, \cd- och kolvirket tillgodogöres, af upi>repade > ljushufi;<fniii 

 ji;ar», hvilka, likasom de förutgängna hjälpgallringarna, åsyfta ett upp- 

 nående af största möjliga värdetilhäxt, men därjämte hafva till syfte 

 dels att förbereda de stammar, som äro afsedda att kvarlämnas såsom 

 fröträd eller timmcrämncn, pä en friare ställning, dels ock att inleda 

 själfföryngringen. Den Ijusbehöfvandc och i ungdomen jämförelsevis 

 snabbväxande tallen far genom denna afverkningsforni ett för den uj)]) 

 ländska, till skogsproduktion afsedda moränmarkens räntabilitet välgöranile 

 försprång framför den sig sedermera åter inställande eller införda gran 

 äterväxten. 



I de dess bättre inom landskai)et ej mycket omfattanile fullt rena 

 granskogarna kan med hänsyn till markens allmänna topografiska och 

 fysikaliska beskaffenhet samt granens hufvudsakligcn däraf föranledda 

 degeneration ofvan anförda afverkningssätt sällan med fördel användas. 

 En af nödiga beständsvärdsåtgärder föregången, af hjälpkultur och af- 

 dikning efterföljd iblädning», vid hvilken befintliga luckor i beståndet 

 försiktigt utvidgas för möjliggörande af tallens utveckling, kommer där- 

 emot härstädes vanligen till användning, därest icke omständigheterna, 

 såsom ofta sker, tvinga till kalafverkning f)ch däraf betingade skogsod- 

 lingsåtgärder. Att föredraga framför den under de senare åren mycket 

 omdis|)uterade och af en och annan äfven inom Uppland försökta af- 

 \ erkningsform, som, öfverförd till vårt land, benämnes »blädningsgall- 

 ring», är gifvetvis å den uppländska moränmarken en kalhuggning af 

 den till afverkning bestämda rena granskogen. Ett allmännare använ- 

 dande af blädningsgallringen» därstädes, likasom i den barrblandskog, 

 där granen ingår i någon afsevärd proportion, skulle efter några år säker- 

 ligen gif\a upphof till grantorka och stormfällning af den omfattning, 

 att de uppländske skogsägarne icke skulle kunna tillvarataga allt det 

 därvid uppkomna rensningsvirket af gran och att skogsmarken skulle 

 komma att förvildas och än ytterligare försämras till obotlig skada för 

 en mycket lång framtid. 



Äfven där .själfsådd från fröträd eller kringliggande skog kan på- 

 räknas, tillgripas ofta .skogsodlingsåtgärder i syfte att påskynda återväxten 

 och att reglera det blifvande skogsbeståndets sammansättning. De delar 

 af trakthyggesskogarna, där vid ljushuggningarnas afslutande gran- 

 äterväxten i önskad proportion icke inställt sig, besås sålunda ofta me- 

 delst granfrö eller hjälpkultiveras medelst granplantering, så att ett ända- 

 målsenligt blandningsförhållande kan uppkomma \id den efterföljande 

 själfföryngringen af tall. Afven å den bästa tallmarken är nämligen en 

 om ock allt mera efterblifvande granåterväxt af s)-nnerligt värde såsom 



