FRÄN UPPI.ANDSSKOGARNE. 



9' 



markskyddancle, hvarjämte den i sin mån bidra<^er till t;illarnas tvingande 

 i höjden och deras naturliga uppkvistnini^. 



I fä trakter af landet torde skogsmarken haf\a allmännare behof 

 af afdikning än inom Upi)lands centrala delar. I<'()rsumpningssymptom 

 visa sig naturligt nog m\'cket ofta ä de mestadels flacka moränmarkerna, 

 i hvilka mycket omfattande och sig alltjämt utbredande kärr- ocli moss- 

 marker äri) nedsimkta. 



Fig, 4. Hufviidartopp upptages vid större afdikning af hvitmosse för skogsbörd. 

 Vattliolnia bruk. Vinterväg anlägges samtidigt utmed afloppsgrafven. 



Att därför äf\'en ä enskildes skogar ni)-cket gjorts och fortfarande 

 göres, emedan flertalet skogsägare numera inse den vinst dessa i sitt 

 nuvarande tillstånd intet eller föga atkastande sumpmarker kunna bereda, 

 mä här framhållas; och af här nedan meddelade sammandraget framgår 

 omfattningen af dylika, jämväl de vattensjuka, skogbärande moränmar- 

 kerna berörande arbeten, som de större bruken inom landskapet under 

 aren 1896 — igoo verkställt. Skogshushållningens stigande intensitet kom- 

 mer säkerligen, där oöfverstigliga topografiska hinder ej möta, snart nog 

 att reducera denna skogsmarkens sedan årtusenden pågående försump- 

 ning till ett minimum och relativt snart återvinna för skogsbörd vid- 

 sträckta, nu improdukti\-a eller ringa afkastning lämnande vattensjuka 



