94 FR. EDELSTAM. 



Södertörn, torde knappast något annat landskaps bebyggare vara så 

 slösaktiga i fråga om virkeshusbehof\et som up])länningen. Långt be- 

 höfver man icke fara ä landsbygden, särskildt inom Uppsala län, förr 

 än man förvånas öfver det skogsförödande slöseriet med husbehofsvirke. 

 Såsom uppländsk regel, från hvilken undantagen äro få, gäller tyvärr, 

 att förbrukningen af hägnadsvirke är proportionsvis störst å de mindre 

 hemmanen; obetydliga och föga gifvande hagmarker afstängas med stor 

 uppoffring af arbete och af den bästa tillväxande granskogen ; till och 

 med ett ytterligt klent skogsbete, som vid tidig årstid tages i anspråk 

 och sent upphör, och hvars begagnande därför ock verkar absolut skad- 

 ligt på skogsåterväxten, gifver oftast den uppländske odalmannen anled- 

 ning till uppsättande och underhållande af långa, ytterligt oekonomiska 

 gärdesgårdar. Ägarne af de större godsen och bruken likasom ock den 

 jordbesittande allmogen inom de delar af landskapet, som ligga Mälaren 

 närmast, haf\a dock dess bättre under de senare två årtiondena i sam- 

 manhang med jordbruksnäringens uppdrifvande efter hand betydligt redu- 

 cerat hägnadskontot och flerestädes nätt det minimum, som rågrannars 

 stängselvitsord betingat. De forna inhägnade slåtterkärren äro af de 

 större skogsägarne numera mångenstädes utlagda till skogsmarken, och 

 lämna nu, sedan de afdikats, långt bättre behållning såsom skogbärande 

 än hvad de oftast sparsamma, näringsfattiga starrgräsen förut kunnat 

 gifva. 



Ärligen förfaras än i dag å Upplands utmärker betydande mängder 

 till bränsle förträffligt skogsaffall, såsom toppar, grenar och dylikt, som 

 nu i allmänhet, äfven där sådant med synnerlig vinst kunde tillgodogöras, 

 lämnas att ruttna i skogen. Ett och annat io,ooo-tal kubikmeter till 

 andra ändamål än bränsle dugligt virke skulle årligen kunna inom land- 

 skapet inbesparas, därest allt skogsaffall, för hvilket samlings- och trans- 

 jjortkostnaderna icke öfverstiga deras verkliga brännvärde, toges till 

 vara, såsom numera sker i stora trakter af vårt land, bland andra äfven 

 i de angränsande provinserna. Åtskilliga större skogs- och bruksägare 

 hafva dock äf\en inom detta landskap jämväl i sist berörda hänseende 

 börjat föregå med efterfölj ans värda e.xempel. 



Att en betydande afverkning utöfver den årliga tillväxten under de 

 sistförflutna 30 åren ägt rum å nära nog alla enskildes skogar mom 

 landskapet — såsom för öfrigt inom hela riket — är obestridligt. Skogs- 

 kapitalet har afpressats en ränta, som skolat fylla de penningebehof, som 

 skog.sägarens öfriga förvärfsgrenar ej kunnat fylla; och skogen har där- 

 jämte i sämre virkestider fått göra större uppoffringar utan att inträdande 

 gjmnsammare afsättningsvillkor för skogsprodukterna annat än undantags- 

 vis gifvit anledning till minskad beskattning af skogskapitalet. 



