En allmän planteringsdag. 



I samband med stetrrad virkesförbrukning och förhöjda virkespris 

 liar å ett flertal enskilda hemman och egendomar öfverafverkning, d. v. s. 

 skogssköfling, uppstått och pä sina håll föranledt allvarsamma farhågor 

 för skogens framtida bestånd, då nämligen hvarken omsorg eller kostnad 

 ägnats efterväxten. Marken har lämnats i härja<ät skick för att så små- 

 ningom alldeles förvildas, och ränteafkastningen : frän gårdens kapital- 

 tillgäng i skogsmarken har därigenom — och genom en planlös eller 

 tanklös afverkning i öfrigt — oupphörligt förminskats. Den enskilda före- 

 tagsamheten och omvårdnaden, frivillig eller föranledd af tvångsbestäm- 

 melser, måste under sådana förhållanden gripa in för att genom lämplig 

 markberedning samt sådd och plantering åstadkomma återväxt och vid"^ 

 makthälla den för skogsproduktion afsedda markens afkastningsförmåga. 

 Sådan utmark, som ej gärna lämpar sig för odling eller åtminstone icke 

 lämnar odlaren skälig lön för möda, bör aldrig flera år i följd fl ligga 

 kal och skoglös. I flera kulturländer finnas återväxtlagar med tvångs- 

 bestämmelser rörande skogsmarkens rätta brukande, men äfven på fri- 

 \illighetens angenämare väg uträttas såväl där som i andra länder be- 

 tydande arbeten till skogsåterväxtens främjande. 



En synnerligen sympatisk form af dessa arbeten är folkskolebarnens 

 sysselsättning några dagar på våren med skogskulturer. Friheten frän 

 läxorna pä skolbänken kännes Ijuflig, lärkan drillar och alla spirande 

 örter dofta, solen lyser härligt öfver hygget och vinden svalkar — en 

 sådan dag, under gemensam \andring fram och tillbaka genom skogen, 



Skogsvårds/örcningfns Tidskri/t tgoj. o 



o 



