104 HUGO SAMZELIUS. 



tiden inne för att få dessa att ändra kurs — , men de bästa och var- 

 aktigaste resultaten vinnas nog genom att söka nå barnen, som äga 

 kärleken ogrumlad och äro mest mottagliga för intryck. Därför äro alla 

 goda sätt, på hvilka man genom små lättfattliga föredrag och lagom 

 vidlyftiga sådder eller skogsplanteringar kan väcka barnens intresse för 

 skogen, dess lif och dess vidmakthållande, af utomordentlig betydelse 

 för värt land och dess framtid.'-' De från tvånget på .skolbänken be- 

 friande planteringsdagarna i härliga vårtider blifva för barnen ljusa, vackra 

 minnen, som följa genom hela lifvet. I hemtrakten växa och spira de 

 träd, man som litet barn satte ned i mullen, och man lär ej kunna undgå 

 att ägna det trädet en kärleksfull tanke och att eftersinnande stanna 

 framför det, där det år efter år växer .sig präktigare och stoltare. Det 

 är på det sättet, som känslan af oeftergiflig skyldighet att vårda sig om 

 skogen skall ympas in i blodet hos vårt folk, och här kan och bör skog- 

 vaktaren med tillhjälp af en intresserad lärarepersonal och med skolrådets 

 begifvande vara verksam såsom > vaksinatör ». Finnes icke ett sådant 

 intresse för handen hos vederbörande, måste det väckas.» 



Ja, folkskolebarnens — och hvarför så icke äfven de äldres, de full- 

 växtas — sy.sslande med skogssådd och plantering på kalmarkerna är 

 verkligen ägnadt att rotfasta och föröka fosterlandskärleken, att vidga 

 blicken för det estetiskt sköna och värma hjärtat samt att ur nyttans 

 synpunkt fastslå våra skogars utomordentliga betydelse i ekonomiskt och 

 klimatiskt hänseende. En allmän, nationell planteringsdag — första viaj 

 i skogen — vare lösen inom alla svenska ungdomslag! 



Hugo Samzelius. 



* Att skolbarnens planteringsfråga äfven beaktats inom riksdagen framgår af de båda 

 motioner, som väckts af hrr C. P. af Buren i första kammaren och C. H. P. Buren i andra 

 kammaren och hvilka återfinnas i utdrag ä annat ställe i denna tidskrift. 



