I06 



OM UPPDRAGNING AF TALLPLANTOR. 



af marklaoren. Under blysanden och tydligt skild frän denna ligger 

 den gula mineralsanden (e), hvars öfre del utgör markens egentliga for- 

 vittringszon. Enligt denna beskrifning synes skogsmarken i åtskilliga 

 trakter^ af vårt land i flera hänseenden likna den mark, som vant fore- 

 mål för d:r Möllers försök. 



För att utröna huru tallplantan och särskildt dess rötter forhaller 

 sig till hvart och ett af dessa jordlager samt hvilket lager sålunda alstrar 

 de kraftigaste plantorna, uppgräfde d:r Möller hvarje jordlager for sig 

 och lade dem i 35 cm. djupa trälådor. Därpå fördes lådorna t,ll hans 

 trädgård, där de nedgräfdes i marken, och i hvarje 

 låda såddes så tallfrö. Jorden vattnades ej och skyd- 

 dades endast genom ståltrådsnät för åverkan af 

 männi.skor eller djur. För öfrigt voro lådorna så 

 inrättade, att en del plantor kunde upptagas till 

 undersökning vid växtperiodens slut i oktober utan 

 att de andra skadades. Vid slutet af andra växt- 

 perioden upptogos alla plantorna. Härefter hafva 

 nya försök.sserier påbörjats med samma resultat 

 som de första. 



Svaret på frågan, i hvilket af dessa jordlager 

 tallplantorna växte bäst, visade sig fullkomligt tyd- 

 ligt och klart, men motsvarade dock ingalunda det 

 förmodande, som man med all rätt förut kunnat 

 göra. Om tidskriftens ärade läsare nämligen skulle 

 besvara detta spörsmål efter föregående erfarenhet 

 eller med stöd af förut befintlig litteratur på detta 

 område, skulle säkerligen de flesta hafva den be- 

 .stämda uppfattningen, att de kraftigaste plantorna 

 måste växa i mullen (lagret c å fig. i). Helt sä- 

 kert skulle man ock tro, att de sämsta plantorna borde växa i blysands- 

 lagret (d), då vi veta, att detta lager är fattigast på lösliga minerahska 

 närinosämnen. Också skulle man kunna förmoda, att tallarna måste 

 växa "dåligt i det öfvensta lagret (b), i torfven. Förekomsten af denna 

 torf anses ju t. o. m. såsom en degeneration af skogsmarken och ar 

 upphofvet till de ortstensbildningar, som (särskildt utomlands) kunna 

 uppstå i skogsmarken. Helt nyligen har också v. Bentheim i sitt arbete: 

 »Anregungen zur Fortbildung von Forstwirthschaft und Forstwissenschaft 

 im 20. Jahrhundert» uppmanat till >kamp mot råhumusen (torfven) 1 alla 



dess former». 



Det oväntade resultatet af försöken blef dock, att i den tradiga, 

 oförmultnade och »elakartade, torfven växte tallplantorna bä.st och till 



Fig. I. 



a) Markflora: Blåbärs- 



och lingonris. 



b) Torf (råhumus) 8 cm. 



c) Mull (humus) 4 » 



d) Blysand i i » 



e) Gul mineralsand. 



f) Börjande bildningar 

 till ortsten (,al). 



