OM Ul'PDRA'iNIN(. AK TAI.I.PI.ANTOR. 



109 



särskiklt intresse är ocksä ladan lill höger ä fig. 4 c. Har ar jorden 

 lagerxis blandad af gul sand och blysand. Af tabellen se vi, att bl\-- 

 s.-inden har att iipjjvisa bättre jilantor än den pä mineralämnen rikare gula 

 sanden, men skillnaden är blott ringa, 4,2 cm. mot 3,5 cm. Växtlig- 

 hetens stegring genom en blandning (4c) af blysand och gul sand mot 

 enbär gul sand (4 a) kan dock endast blifva ringa, men framträder ändå 

 \ ill jämförelse af de bå(ki fig. 4 a och 4 c. 



.\nmi stark.arc och tydligare än hos den öfxerjordiska delen af plan 

 torna fr.iniliadcr <K' nlik;i jordlagrens inveikan pa pl;mtornas underjordi 



Fig. 4 a (i giil sanfl). 



4 b (gul sand -r torf). 



4 c (gul sand • blysand). 



ska del, ])a roten. Denna oHkhet visar sig starkast hos de 2-äriga plan- 

 torna, Inarfor d:r Möllers skildring af de i-äriga plantornas utseende 

 här kan förbigås, så mycket mera, som det ej lyckats nöjaktigt repro- 

 ducera hans bilder af i-åriga plantor, medan några 2-ånga plantor där- 

 emot finnas afbildade ä sid. iio, i u. 



A fig. 7 finna vi sa en 2-ång tallplanta, h\ilken vä.xt i markens 

 öfversta lager (fig. i b), i den rena torfven (råhumusen). En öfverjordisk 

 höjd af 20 cm. med rik förgrening och ett sa \ppigt rot.system tala för 

 sig själfva. Hättre äro icke plantorna i den bäst gödslade och skötta 

 plantskola och bättre resultat uppnådde icke d:r Möller på något annat 

 markslag eller genom någon jordblandning. Dessa plantor varna för 

 ensidigt fördömande och bekämpande af rähumusen. Ett material, i 

 hvilket sådana tallar kunna växa, förtjänar väl dock hänsyn och skonande 



behandling. Det 



\ isserligen att beteckna som ett \äsentligt och för 



