TAI.I.VIRKEIS IMPRKGNtKING GENOM STAMMENS DARKNING Ä ROT. I IQ 



hlaytan ii])])ti;ul(le dfiina bjiirt i den ofvan barknin<^cn bcläj;;iia delen, 

 under det att i de barkade partierna blaytan enilast förek(MTi sjjoradiskt 

 (se fifj;. 3). Tydligt syntes ock, att de mot söder vettande partierna 

 \()rci mindre im|)re^nerade än de öfrif^a. ]5ki)'tan här var också större. 

 Den impregnerade kärnveden har använtlts till hyfling af takstickor, hvar- 

 tiil den \ isat sig alldeles utmärkt. 



j\ de runiibarkatle träden däremot har bläyta icke i nägot fall 

 kunnat observeras. Harkningen har utförts successivt. Första aret 

 up|)l()gs ett antal barkrander, två år efteråt utvidgades dessa o. s. v. 

 Af största betydelse är, att ej allenast korkbarkslagret, utan äfven det 

 egentliga ledande ämnet, basten, noggrannt borttages. Tagas barkränderna 

 allt för smala, uj^p.står ej så stark törebildning, som om desamma tagas 

 lagom breda. Den i fig. 2 framställda tvärgenomskärningen visar detta 

 förhållande.* Fig. 4 och 5 framställa ett längdsnitt af samma träd. 



En ofantlig skillnad synes nu mellan de träd, som försetts med in- 

 hugg vid roten och de som saknade dessa. De förra äro nu vida mera 

 kåddränkta. 



l-^ör att sammanfatta de resultat, som undersökningen hittills synes 

 lämna, .skulle man kunna säga att: 



1. Barkningen bör utföras ä fritt vä.vande, kvistfria tallar om 60 

 — 100 år. 



2. Helst tre breda, in till veden gående barkningsränder upptagas 

 och mellan dessa lämnas ett .stycke orörd bark pä en c:a i a 2 tums 

 bredd. Under hvarje barkrand göres ett horisontalt urhugg. De kvar- 

 \arande listerna kunna sista åren borttagas. 



3. Utföres barkningen på detta sätt, uppstår å de barkade partierna 

 en törebildning, som blir mest intensiv närmast ytan. Tillräcklig impreg- 

 nering, 2" djup i miilten, vinnes efter 5 ä 6 år. 



4. Genom denna törebildning skyddas det inre virket såsom af 

 ett beslag, hvarigenom virket ej så lätt spricker och hvarigenom virket 

 i hög grad skyddas för röta. 



Det torde vara ganska antagligt, att virke, impregneradt på sätt som 

 å fig. 2 och 3 synes, skall få hög grad af varaktighet. I allmänhet anses 

 en telefonstolpe kunna .stå högst 10 år och en sleepers i 8 år. 



Järnvägsstyrelsen har genom byråa.ssistenten J. O. Rydelius och 

 ingeniör Alf Larson giort undersökningar om olika förefintliga im- 

 pregneringssätt. '•■'■' Häraf framgår, att genom zinkklorid höjes varaktig- 



• Dä genom hyfling af afskärningsytorna törebililningen blifvit dunkel, har densamma 

 fuktats med vatten. Någon liten ojämnhet har d.ärvid uppstått, dock utan all praktisk be- 

 tyilelse. 



•♦ Teku. Tidskrift igoi — 1902. 



