130 FRÅN 1903 ÅRS RIKSDAG. 



Hr /. Bengtsson i Bjärnalt (Andra Kammaren, motion n:o 169) önskar 

 en lag, hvarigenom helt allmänt fastsläs, att det åligger skogsafverkare att tillse, 

 att ä skogsmark afverkning ej sä bedrifves, att skogens äterväxt för framtiden 

 omöjliggöras eller äfventyras, och att närmaste uppsikten och handhafvandet 

 af värden öfver de enskilda skogarne lägges i vederbörande kommuners och 

 landstings händer, hvarigenom mycket skulle vara vunnet för en framtida 

 vidare utveckling å nu ifrågavarande lagstiftningsområde. Han anser, att 

 genom öfverlämnandet af uppsikten och vården öfver enskildes skog till myn- 

 digheter, ä hvilkas sammansättning och funktioner enskild man öfvar infly- 

 tande, skulle det förhatliga skenet af poliskontroll försvinna, på samma gäng 

 lagstiftaren vädjar till den enskilde skogsinnehafvarens eget goda förstånd och 

 ansvarighetskänsla vid handhafvandet af den egna skogen, och hemställer, 



att Riksdagen ville, med afslag å Kungl. Maj:is förslag till förordning 

 angående skogsvärdsstyrelser och till förordning angående skogsvärdsafgifter, 

 för sin del antaga eller i skrifvelse till Kungl. Maj:t begära framläggande af 

 förslag till lag angående vård af enskildes skogar i den riktningen: 



att vederbörande landsting gemensamt med vederbörande hushållnings- 

 sällskap skall träffa de närmare för hvarje landstingsområde anpassade be- 

 stämmelser till förklaring och utveckling af hvad med skogsförödelse inom 

 orten förstås; 



att uppsikt öfver enskild skog tillerkännes, förutom ett af landsting och 

 hushållningssällskap, i analogi med förhållandet ä Gottland, tillsatt permanent 

 skogsförvaliningsutskott, hvilket utskott bör tillkomma sådan myndighet, som 

 föreslagits att läggas i skogs värdsstyrelsens hand, dessutom vederbörande kom- 

 munalnämnder inom respektive kommuner eller också särskilde af kommunal- 

 stämmor utsedde tillsyningsmän; 



att det bestämmes, att af de två gode män, som skola biträda skogs- 

 statens tjänstemän vid den af Konungens befallningshafvande jämlikt 2 § i 

 lagförslaget anbefallda besiktning, förrättningsmännen och vederbörande skogs- 

 afverkare utse hvar sin; samt att den i 9 § af lagförslaget stadgade fördel- 

 ning af böter m. m. ändras till förmån för skogsvärden inom länet, sä att 

 allmänna åklagaren allenast mä bekomma 74 och förvaltningsutskottet i|^. 



Hr D. Pcissoii i Tallberg (Andra Kammaren, motion n:o 186) påpekar, 

 att af Kungl. Majrts lagförslag framgår, att den, för hvars räkning afverkning 

 sker, också är skyldig att vidtaga och bekosta de åtgärder, som erfordras för 

 skogens föryngring, oafsedt om han är ägare till marken eller icke. Man 

 torde ock fä antaga, att hvarje framsynt och omtänksam skogsägare skall finna 

 med sin fördel förenligt att ställa sig lagens föreskrift härutinnan till efter- 

 rättelse. Men helt annorlunda kan förhällandet blifva med den, som endast 

 förvärfvat sig afverkningsrätt till skog. Hans intresse torde i allmänhet icke 

 komma att sträcka sig utöfver hvad som är ägnadt att bereda honom största 

 ekonomiska fördel. Och den möjligheten är ingalunda utesluten, att vid in- 

 gående af nyttjanderättsaftal köparen kan komma att genom intagande af 

 vissa bestämmelser i kontraktet söka skydda sig från de skyldigheter, han 

 eljest enligt lag vore pliktig alt fullgöra. Motionären anser därför, att be- 

 tryggande bestämmelser härutinnan böra i lagen inflyta; helst som man kan 

 befara, att den, som upplåter afverkningsrätt, icke alltid är mäktig att säkert 

 bedöma ett kontrakts innebörd. 



