13- FRÅN 1903 ÅRS RIKSDAG. 



Mom. I. Såsom undermåligt anses träd, som afverkadt ej håller uti 

 någon riktning minst nedannämnda mått i genomskärning pä ett afstånd af 

 1,5 meter från storändan, nämligen 



med bark: tallträd 25 cm. samt granträd 19 cm. inom Västernorrlands 

 län och 2 1 cm. inom Jämtlands län, eller utan bark : tallträd 2 1 cm. samt 

 granträd 1 7 cm. inom Västernorrlands län och 1 9 cm. inom Jämtlands län. 



Mom. 2. Virke af trädets öfre del må ej hänföras till undermåligt virke, 

 där det icke ädagalägges, att virket är taget af träd, som är undermåligt. 



Mom. 3. Sparre, som är bilad så, att ursprungliga tjockleken vid 1,5 

 meters längd frän storändan icke kan utrönas, skall, för att icke anses under- 

 målig, hålla i omkrets vid sagda längd minst följande mätt, nämligen 



sparre af tall 61 cm. samt sparre af gran 49 cm. inom Västernorrlands 

 län och 55 cm. inom Jämtlands län. 



§ 3- 



Mom. I. Afverkning af undermåliga träd, med rätt till fritt förfogande 

 öfver virket, må, pä sätt och villkor här nedan föreskrifvas, äga rum 



1) om träden böra för skogens ordentliga värd och föryngring borttagas, 

 äro skadade eller undertryckta, stå ä försumpad eller vattensjuk mark eller 

 äro af beskaffenhet, att vidare tillväxt af dem icke är att förvänta; 



2 ) om trädens fällande erfordras för skogsmarkens uppodling. 



Hr Karl Slarhark med instämmande af hrr M. Sundström, 01. Olsson 

 och Halvar Eriksson påvisar, att afverkningen af skog till mindre dimensioner, 

 åtminstone i vissa delar af Gäfleborgs län, tagit en sådan utsträckning, att 

 nägot med det första måste göras för att hämma densamma och hemställer, 



att Riksdagen ville, sävidt angår Gäfleborgs län, afslå Kungl. Maj:ts för- 

 slag till lagstiftning om värden af enskilda skogar, om skogsvärdsstyrelser och 

 om skogsvärdsafgifter samt i stället för nämnda län i berörda afseenden an- 

 taga en lagstiftning af samma innehåll, som i särskild motion af herrar J. 

 Bromée m. fl. föreslagits för Västernorrlands och Jämtlands län. 



Hr F. O. Bremberg (Första Kammaren, motion n:o 50) hemställer, 



att Riksdagen ville besluta att med afslag ä Kungl. Maj:ts proposition 

 n:o 46, sävidt angår Jämtlands och Västernorrlands län, i stället till dessa 

 län utsträcka tillämpningen af Norr- och Västerbottenslagen med de tillägg 

 Kungl. Maj:t däri föreslagit. 



Motionären påpekar den ohejdade skogsafverkning, sträckande sig ända 

 ned till ungskogen, som under flera är pågätt och pågår för närvarande i 

 Jämtland och Västernorrland, hotande med skogsförödelse i vidsträckt omfatt- 

 ning. Pappersmassetillverkningen samt exporten af pitprops och spärrar utgöra 

 därstädes den största faran för skogens bestånd. 



Enda sättet att i tid sätta en damm för denna skogsförödelse anser 

 motionären ligga i införande af Norr- och Västerbottenslagen med de tillägg 

 Kungl. Maj:t föreslagit, ehuru ur teoretisk synpunkt ett och annat kan in- 

 vändas mot denna lags ändamålsenlighet. 



