134 FRÅN igOj ÅRS RIKSDAG. 



för försålda skogen skulle af skogsägaren uttaxeras och af honom erläggas 

 samtidigt med öfriga utskylder. Denna skogsskatt eller accis skulle ingå till 

 vederbörande Konungens befallningshafvande och där godtskrifvas den fastighet, 

 hvarä afverkningen skett, och bilda en för fastigheten afsedd skogskultive- 

 ringskassa. 



Den sålunda uttaxerade afgiftens storlek borde bestämmas i förhällande 

 till det afverkade områdets areal, dess behof af återkultivering, huruvida frö- 

 träd därstädes blifvit kvarlämnade eller afdikning därstädes bör äga rum, om 

 hvilka förhållanden skogsägaren jämväl under deklarationsplikt borde lämna 

 meddelande i samband med förut angifna uppgift. I samma mån kultivering, 

 dikning eller andra lämpliga åtgärder för skogsmarkens försättande i skogs- 

 bördigt skick ägde rum, skulle han äga hos Konungens befallningshafvande 

 lyfta ersättning för de kostnader, som därtill åtginge, ur fastighetens skogs- 

 kultiveringskassa. 



Motionären föreslär, 



att Riksdagen ville i skrifvelse till Kungl. Maj:t hemställa, att Kungl. 

 Maj:t täcktes efter verkställd utredning för Riksdagen framlägga förslag i ofvan 

 föreslagna riktning beträffande skogsvårdsafgifterna. 



Under åberopande af motionen n:o 5 1 erinrar hr C. E. Ljuiigherg 

 (Första Kammaren, motion n:o 53) mot Kungl. Maj:ts förslag till förordning 

 angående skogsvärdsafgifter, att den alltför ringa afgiften 10 öre per kubik- 

 meter för utförsel af virke, stäfver m. m., som nu blifvit föreslagen, bör höjas 

 till 15 öre, helst afgiften i ett grannland, Norge, är 20 öre pr kubikmeter, samt 

 att af inflytande skogsvärdsafgifter halfva beloppet bör ingå till statsverket, 

 och hemställer, 



att Riksdagen måtte vidtaga den förändring i nämnda, af Kungl. Maj:t 

 föreslagna förordning, som af denna erinran påkallas. 



Herr G. A. E. Kronluml (Andra Kammaren, motion n:o 154) anser den 

 enda säkra vägen i sträfvandet att rädda skogskapitalet åt landet var den väg, 

 hvarpä staten redan inslagit, nämligen att söka åt staten och det allmänna 

 förvärfva så mycken skog och skogsmark som möjligt och ställa denna under 

 tidsenlig forstlig förvaltning. 



Skogsvårdsafgifterna borde därför i första hand användas till inköp af 

 skogsmark för kommunens, landstingsområdets eller länets räkning för att 

 sedermera i form af afkastning af den inköpta skogen komma skogsägaren till 

 godo, hvarför motionären hemställer, 



att Riksdagen antingen ville besluta, att en särskild afgift utgår för all 

 inkomst af skogsafverkning från enskildes skogar utöfver husbehof ä egen 

 eller annans mark efter uppskattning i samma ordning som bevillningstaxe- 

 rmgen, samt alt dessa afgifter, hvilkas storlek torde föreslås af vederbörande 

 utskott med ledning af de utaf Kungl. Maj:t föreslagna skogsvärdsafgifter, 

 skola användas till inköp af mark för lämpliga allmänningsskogar, med de 

 föreskrifter i öfrigt, som vederbörande utskott kan finna lämpliga, eller ock 

 mätte i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla, att Kungl. Maj:t täcktes låta verk- 

 ställa utredning och inkomma med förslag i ofvan angifna riktning, äfvensom 

 till de bestämmelser i öfrigt, som kunna vara för sådant ändamål erforderliga. 



