FRÄN IQO3 XrS riksdag. 135 



Uthålligt skogsbruk ä enskildas skogar. Statsinköp. 



Hr ' '. .1. /.in'/hai;i/i (Andra Kammaren, motion n:o 150) citerar C. A. 

 Agardhs för 50 är sedan nedskrifna sats: »Man kan utan tvekan förklara, 

 att Sveriges tillvaro säsom en själftständig stat, såsom ett civiliseradt land, 

 beror däraf, om det liar skogar eller icke», samt anser, att hvarken skogs- 

 kommittén och ännu mindre Kungl. Maj:t ägnat tillbörlig uppmärksamhet ät 

 bevarandet af själfva skogskapitalet och åt de särskilda utvägar, som härför 

 af förhållandena osökt erbjuda sig, nämligen att dels förvandla enskilda skogar 

 till allmänna skogar och r/< A utsträcka den pä de sistnämnda alltid tillämpade 

 grundsatsen om uthålligt skogsbruk äfven till skogar af mera betydande om- 

 fattning, hvilka ägas af bolag eller enskilda personer. 



För att vinna det bästa möjliga med statens markinköp anser motionären, 

 att kronan bör med uppmärksamhet begagna de tillfällen, som erbjuda sig 

 att för billigaste pris komma öfver större skogsområden, särskildt sädana, 

 som ägas af eller, i liändelse kronan ej mellankommer, skola öfvergå till bolag 

 eller enskilda skogsspekulanter. Stora försummelser i delta afseende ligga 

 kronan till last. '■' Detta beror pä de tunga och långsamma formerna, som 

 gälla för inköpen. Ingen har till uppgift eller ens utväg att planmässigt full- 

 följa en spekulation ä kronans vägnar. Framföres en sådan fråga under 

 hand, hänvisar den ena ämbetsmyndighetcn till den andra. Kommer frågan 

 sedan verkligen upp officiellt, skola yttranden från skilda häll afgifvas och 

 ärendet slutligen pröfvas af Kungl. Maj;t, äfven om det gäller den minsta 

 småsak. Det kan sålunda endast undantagsvis ifrägakomma, att kronan är 

 besjälad af sin uppgift och tager egna initiativ. Vanligen grunda sig därför 

 kronans inköp pä köpeanbud, som framställts i förhoppning att af kronan fä 

 högre betalning, än som erbjudes på andra häll. 



Det måste följaktligen åvägabringas någon ändring i organisationen och 

 förenkling i formerna för kronans inköp af enskildes skogar. Härtill kan 

 läggas, att det äfven behöfves mera penningar. Det måste betecknas säsom 

 ytterst oekonomiskt, att just frän och med är 1 902 det extra anslaget för 

 ändamålet af skogsmedlen indragits, i följd hvaraf kronan blifvit för inköpen 

 hänvisad endast till köpeskillingarne, som inflyta genom försäljning af smärre 

 kronodomäner. Jordbruksministern yttrade också nämnda är, att det »varit 

 ytterst motvilligt som jag, af hänsyn till de stora kraf, som för andra ända- 

 mål för närvarande ställas pä statskassan, sett mig nödsakad afstå från tanken 

 pä utverkande af särskilda anslag för innevarande och nästkommande är för 

 skogsinköp». 



Rörande den andra framhållna utvägen att bereda uthålligt skogsbruk ä 

 enskildes skogar, nämligen ett lagligt åläggande i sådant afseende för bolag 

 eller ciiskilila personer, som äga mera hitvdaudc skogsoiiiriidin, hvilka brukas före- 

 trädesvis i industriellt eller merkantilt intresse, framhåller motionären, att just 

 dessa skogsägare mäste antagas hafva ett omedelbart intresse af att sköta 

 sina skogar efter rationella grunder. Ett fastslående i lag af att så bör ske 

 är således ingen tunga för dem, som följa sitt intresse, och endast en god 

 sak för sädana större skogsägare, som visa sig icke förstå sitt eget bästa. 



Att det under alla förhållanden är en viktig samhällsangelägenhet att 

 här ingripa, framstår sä mycket tydligare, som äfven i de fall, där ordentlig 



* I motionen anföres ett exempel härpå rörande ett ifrågasatt köp i Norrbotten 1891. 



