136 FRÅN 1903 ÅRS RIKSDAG. 



skogsvård tills vidare äger rum, faran eller rättare sannolikheten dock städse 

 står för dörren, att en omfattande skogssköfling skall verkställas af någon 

 ny ägare. En patriarkalisk skötsel af stora skogsegendomar kommer näm- 

 ligen icke att med visshet i längden äga bestånd. Förr eller senare inträda 

 i affären arfvingar eller andra nya delägare, som ropa pä högre utdelning 

 för sig själfva utan att bekymra sig om kommande släkten. Aktiespekulationen 

 skall äfven förr eller senare oförtrutet gripa in i samma syfte. Det hela 

 leder sedan till sammanslagningar och försäljningar till uppjagade värden. 

 Och sä tvingas de nya ägarne att drifva ut hela skogen på kort tid för att 

 fä erforderlig valuta. 



Till sist hemställer motionären, 



att Riksdagen ville, för befrämjandet af en tith<lUig skogshushållning på 

 afsevärda delar af de skogar, som för närvarande ägas af enskilde, 



dels i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla, det täcktes Kungl. Maj:t låta 

 själf vidtaga eller föreslå Riksdagen åtgärder i syfte, att kronan må blifva i 

 tillfälle att pä ett mera effektivt sätt, än hitintills kunnat äga rum, begagna 

 sig af gynnsamma tillfällen till förvärfvande af skogsmark för kronans räkning'; 



dels för sin del antaga eller i skrifvelse till Kungl. Maj:t begära fram- 

 läggande af förslag till en lagstiftning, hvarigenom bolag och enskilda personer, 

 som äga skogar af mera betydande omfattning, åläggas att bruka dessa enligt 

 hushällningsplaner, som fastställts af vederbörande myndighet. 



Hr (\ P. af BiiiTii (Första Kammaren, motion n:o 47) anser, att dels f/f 

 enskilda skogar, sniii äro af fidclkoiniinssnatiir och således icke äro annat än nytt- 

 janderättsskogar, och dels sådana enskilda skogar, som lillhiira omyiidioc och 

 hafa en areal af mitisl 500 heklar, äfvensom skogar, hrilkas vl~'idd är af mera 

 belvdandr oiiifaltning och som ägas af bolag och enskilde, böra åtnjuta samma 

 skötsel och värd som kronans utarrenderade jordbruksdomäner tillhörande 

 skogar, civila och militieboställens skogar och ecklesiastiska boställens skogar, 

 som blifvit till ordnad hushållning indelade, hvarför i motionen föreslås, 



att Riksdagen ville i skrifvelse till Kungl. Maj;t anhålla, det täcktes 

 Kungl. Maj; t för Riksdagen framlägga förslag till sådan ändring af kungl. för- 

 ordningen angående hushållningen med de allmänna skogarne i riket den 26 

 januari 1894, att de i ij 7 af samma förordning, sådan den lyder i Kungl. 

 Maj:ts till innevarande Riksdag aflätna nådiga proposition, eller »härads- 

 allmänningarne skola under domänstyrelsens öfverinseende stå under skogssta- 

 tens omedelbara värd och förvaltning», äfven måtte tillämpas å enskilda 

 skogar, där framställning i sådant syfte hos Kungl. Maj:t i viss i förordningen 

 bestämd ordning göres. 



(Se dessutom hr C. E. Ljungbergs motion n:o 51 å sid. 131) 



Härads- och sockenallmänningarnas förvaltning. 



Hrr Joh. Ström och Smeds Lars Olsson (Andra Kammaren, motion n:o 

 163) hålla före att bättre garantier för en god skogsvärd å sockenallmännin- 

 garna skulle ligga däri, att skogsägarne själfva fä, enligt i vederbörlig ordning 

 fastställdt reglemente, välja allmänningsstyrelse samt utse en forstligt bildad 



